Du har én gemt besked.
Modtaget i går klokken 10.14.
Jeg ringer ikke for noget. Jeg håber bare, du har det godt.
Kan vi tales ved senere?
Undskyld. Du må undskylde.
Jeg genkendte dig fra avisen. Du er detektiven.
- Intet problem. - Du har sikkert fri, ikke?
Jeg har holdt øje med den sæl. Men ikke i arbejdsøjemed.
Du er nok er på ferie, og jeg vil ikke forstyrre, men ...
- Anna! Du sagde, du ikke ville ... - Jeg kunne ikke lade være.
- Jeg var bare lige på wc. - Jeg er nødt til at prøve.
- Må jeg spørge, hvad det handler om? - Jeg har en sag.
Jeg ved ikke, om du vil kalde den det.
Men jeg ville give alt, hvis du kunne afse ti minutter til at høre på mig.
Fint nok.
Det drejer sig om en kvinde, der forsvandt for længe siden.
I 1974.
Hun hed Margot Bamborough.
Den aften, hvor hun forsvandt -
skulle hun mødes med sin veninde på pubben.
Men hun blev for at tilse en patient.
- De efterlod ingen oplysninger. - Det er i orden.
Jeg kommer for sent til Oonagh.
Det er forfærdeligt derude.
- Så godnat da. - Godnat, dr. Bamborough.
Det skulle have taget fem minutter at gå fra praksissen til pubben.
Men hun blev aldrig set igen.
Margot Bamborough var min mor.
Jeg hørte først om hende, da jeg var otte år.
- Er du Anna Phipps? - Ja.
- Er det billede til din mor? - Ja.
- Hvem af dem er hun? - Hende i den brune frakke.
Det er ikke din mor. Din rigtige mor var en læge, der hed Margot.
Hun fik hovedet skåret af.
Skat, hvad er der galt?
Det passer ikke. Vent her.
Hvor vover du at sige sådan til mit barn?
Efter det faldt hele min verden fra hinanden.
Da jeg spurgte min far om min mor, sagde han -
at ingen vidste, hvad der var sket med hende.
Han sagde, han havde gjort, hvad han mente var bedst.
At jeg havde Cynthia som mor -
at Cynthia elskede mig, og at det burde være nok.
Snart vil alle, der kendte min mor, være døde.
Så får jeg aldrig at vide, hvad der skete med hende.
Politiet indrømmer, de kludrede i sagen, men vil ikke genåbne den.
Jeg har penge ... Jeg ved, det nok er håbløst -
men jeg føler, at jeg må prøve noget.
Vil du hjælpe mig? Jeg beder dig.
- Hej. - Hvordan går det med Shifty?
De har været derinde i to dage. Jeg har ikke fået et billede.
Hvorfor er velbetalte job altid så kedelige?
Jeg har taget en sag om en savnet person.
Savnet siden 1974.
Jeg skal mødes med kunden i Falmouth i morgen.
- Jeg kører derhen. - Der er langt.
Jeg er i Land Roveren.
Hvis jeg kører nu, kan jeg være i Cornwall i næste måned.
Næste år, hvis jeg punkterer.
Send mig adressen. Så ses vi i morgen.
Ja.
- Hvordan har Joan det? - Resultaterne kommer i dag.
- Okay. Giv mig besked. - Ja. Jeg sender adressen. Farvel.
Hvad synes du?
Vi må høre, hvad lægerne siger, og tage den derfra.
Lucy kiggede på nettet.
Hun siger, de kan behandle næsten alt nu.
- Det kan jeg da gøre. - Jeg kan godt lide at gøre det.
- Sæt dig nu, Joanie. - Jeg behøver ikke sidde ned.
Hvad sagde de så?
Det er ret ligetil.
Jeg er nødt til at tage medicin, og så skal jeg måske opereres -
og så er det det.
Jeg ville ønske, du lod mig tage med, Joanie.
Vær ikke fjollet. Det er der ingen grund til.
- Hvilken medicin bruger de? - Det er skrevet ned.
Det er godt. Må jeg se noterne?
- Er de i din taske? - Gør kartoflerne færdige.
Joan Nancarrow Stadie 4-kræft i æggestokkene.
Kræften har spredt sig i metastaser. Uhelbredelig ...
- Tærten ser god ud, Ted. - Tak.
Hvornår kommer Lucy?
Om en times tid.
Kartoflerne skal over. Drengene er sultne.
Hvad arbejder du på? Eller har du tavshedspligt?
Nej, jeg har et møde i Falmouth.
Ud fra adressen fik jeg skøderne med ejerne.
En af dem er Anna Phipps. Hvis man søger på hende -
viser det sig, at hendes mor forsvandt i 1974.
Det her er den hovedmistænkte.
Dennis Creed. Syv kendte ofre.
Han indleder en samtale og tilbyder dem en drink.
Men der er stoffer i drinken.
Da de vågner, er de i Creeds kælder.
Vent. Det er vist Ollie Boreman, der fortæller.
Han var Lear, da jeg var Edmund i Birmingham.
Da man gik derind, kunne man lugte det.
Han havde ikke skjult noget.
Vi fandt dele af hans ofre i vasken -
i badet, i køleskabet.
Det er det værste gerningssted, jeg har besøgt. Uden tvivl.
Syv ofre blev identificeret.
Men politiet frygter, der var andre, som aldrig er blevet fundet.
Oktober 1974. Dr. Margot Bamborough tager fra arbejde for at få en drink.
Et vidne ser håndgemæng mellem to personer, men ingen blander sig.
En varevogn ræser væk fra stedet.
Alle Dennis Creeds kendetegn.
Men Paradise Parks dæmon giver ingen svar.
Han værner om sine hemmeligheder og nyder smerten, hans tavshed skaber.
Efterforsker du en seriemorder?
Ingen beviste, at Dennis Creed dræbte Margot Bamborough.
Teknisk set er hun stadig savnet.
Fik du alt det ud af en adresse i Cornwall?
Jeg havde en kæreste sidst i 90'erne, som jeg gerne ville finde.
Jeg må hellere pakke. Jeg skal tidligt op. Tak.
Godnat.
Hej. Det er Matt. Kan du høre mig?
Skulle vi ikke kommunikere gennem advokater?
Jeg vil bare spare dig tid og penge. Jeg er ikke tilfreds med forliget.
- Sig det til din advokat. - Ja. Sådan kan vi godt gøre det.
Så længe du ved, jeg kan bruge fire gange så meget på advokater.
Pikhoved.
Må jeg køre dig til Falmouth?
Færgeturen minder mig om, da vi var børn.
Dødsfælden af træ ... Du finder ud af det, ikke?
Det er du god til.
Klar.
- Vi ses lidt senere. - Ja.
En til turen?
Bliv nu ikke alkoholiker oven i alt det andet.
Jeg kan ikke holde det ud.
Jeg har talt med mor to gange om ugen i 20 år.
- Hun er ikke vores mor. - Leda fødte mig og intet andet.
Joan og Ted ønskede os rent faktisk. Det her er mit eneste hjem.
- Du bor i Sydlondon. - Hold nu op.
Du glemmer, at jeg kender dig.
Du leder efter puslespil at lægge. Alt for at undgå en rigtig samtale.
Måske er det ikke det samme. Jeg valgte Joan, og du valgte Leda.
I det mindste endte jeg med nogen. Leda elskede kun sig selv.
- Joan så dig gerne gift med Robin. - Hold op.
Giv mig én god grund til at lade være.
Jeg ville ødelægge det.
Jeg ville miste en ven og en forretningspartner.
Det er to grunde. Der er en længere liste.
Vi ses om et par uger.
Stick, jeg elsker dig.
Firmajulefrokosten. Filmet ti måneder før, hun forsvandt.
Dette er de sidste billeder af dr. Margot Bamborough.
Kriminalassistent Bill Talbot var efterforskningsleder på sagen.
På nuværende tidspunkt mener jeg, at dr. Bamborough er blevet bortført.
Hendes mand, dr. Roy Phipps, er ikke mistænkt.
Det har været og fortsætter med at være en svær tid -
for dr. Phipps og hans familie.
Datteren Anna vokser op uvidende om, hvad der er hændt hendes mor.
- Cormoran er knyttet til stedet. - Men han er ikke herfra, vel?
Jeg taler om, hvad der er bedst for dem.
Du elsker dem, men det gør vi også.
Og vi kan faktisk være der for dem. Det er forskellen.
Du kommer tilbage om en måned.
Hold op med at fortælle mig, hvad jeg gør.
Jeg sagde, jeg nok kommer tilbage.
Man kan ikke være sådan med børn! De har brug for sikkerhed.
De er mine børn, Joan!
Jeg elsker ham bare, Corm.
Jeg skal bruge et par dage til at se, om vi kan klare det.
Godt.
Hvordan har Joan det?
Det er, som det er.
- Jeg har småkager. - Tak. Jeg er ikke sulten.
- Skal jeg opdatere dig på sagen? - Ja.
Her er hun.
Mor er den høje. Det er hendes veninde Oonagh.
Far ryddede nok hendes kontor og smed alt op på loftet.
Han ved ikke, jeg har alt det her.
Jeg beklager, hvis det er noget bras, men det er det eneste, jeg har.
Vær søde ikke at henvende jer til far.
Han er meget skrøbelig, og det er stadig svært mellem os.
Han skal ikke vide, vi gør det her.
Har nogen efterforsket det før? Ud over politiet?
Jeg prøvede.
Der var en bog skrevet af en Carl Oakden.
Han var søn af en, der arbejdede sammen med mor.
Jeg skulle nok ikke have læst den.
Den antydede, at mor havde en affære med sin ekskæreste.
Jeg kunne ikke få det ud af hovedet.
Det gode ved bogen var -
at der var mange navne på folk, der kendte mor.
Så jeg begyndte at ringe til dem.
Jeg accepterede, at hun sandsynligvis var død -
men jeg ville stadig lære hende at kende.
Fandt du ud af noget nyt?
Jeg modtog en medaljon med posten. Anonymt.
Med et brev, hvor der stod: "Du skal have den her."
Jeg viste den til far. Han blev kridhvid.
Mor havde sin medaljon på, da hun forsvandt.
Det bekræftede efterforskningslederen.
Den her?
Tror du, din mor sendte den til dig?
Det ved jeg ikke. Nej, sikkert ikke. Jeg ...
Far sagde, at det ikke var den samme medaljon. Den lignede bare.
Og så sagde han, at jeg opmuntrede fupmagerne til at prøve igen -
og hvis jeg fortsatte, ville han skære mig ud af sit liv.
Så jeg holdt op.
Hvem var den efterforsker, du talte med?
Kriminalassistent Simon Layborn.
Hans søn George er i politiet. Han er en af vores venner.
- Hvad blev der af medaljonen? - Far smed den væk.
Du må forstå, at det er en fuldstændig henlagt sag.
Vi finder sandsynligvis ingen svar, og det bliver dyrt at nå dertil.
Jeg foreslår, at du sætter en budgetgrænse.
Det er en god idé. Vi diskuterer det og vender tilbage.
- Her er mine kontaktoplysninger. - Psykolog.
Alle vil fortælle mig om deres mødre.
Så I er vel mine konkurrenter nu.
Det ville hjælpe, hvis vi havde en liste over folk, vi må tale med.
Vi kan begynde med dem, du har kontaktet.
Hvad synes du?
Margots veninde Oonagh har et områdenummer fra Winchester.
Vi kører ind forbi på vej tilbage.
- Hvordan kan du huske det? - Charlotte.
Du har ringet til kriminalassistent George Layborn. Læg en besked.
Det er Cormoran Strike. Din far arbejdede på en sag, vi har.
Ring, når du kan.
Londons Politi har forhåbentlig klaret det meste af arbejdet.
Men de fandt hende ikke.
- Hej, Oonagh. - Hejsa.
Vi beklager den korte varsel.
Det skal I ikke. Jeg har ventet i årevis på det her. Kom ind.
Det overrasker mig, at Roy ikke hyrede nogen.
Guderne skal vide, at han har pengene.
- Er det Anna, der betaler? - Ja.
Gud velsigne den pige. Det, hun har været igennem ...
Jeg kommer til at flæbe, når jeg begynder at tale om Margot -
men lad det ikke standse jer.
Det var natrengøringsfolkene, der strejkede.
De piger fik en forfærdelig løn.
- Og gåturen hjem alene var farlig. - Hvordan var Margot involveret?
Hun kæmpede for alt, hvad der handlede om kvinders løn og vilkår.
Vi voksede op fattige.
Nogle gange var et pund i lommen bedre -
end alle de fine akademiske teorier.
Dem læste hun nu også. Ja, hun gjorde.
Hun var klog.
Jeg sagde det jo.
Værsgo, min kære. Stil dine spørgsmål.
Måske kunne du fortælle os, hvordan du lærte Margot at kende?
Okay. Vi ...
Vi mødtes i 1966, da vi begyndte at arbejde på klubben.
- Hold op med at bide negle. - Undskyld. Jeg bliver nervøs.
Mænd kommer her for at slappe af.
I er charmerende. Opmærksomme. Afslappede.
Drinks til bord seks.
Så du det? Gazeller, ikke flodheste.
Småsnak, Margot.
Hård uge, skat? Hvad med at runde af med en leverskade?
- Det er et minuspoint. - Kom nu. Det var bare for sjov.
Vær nu sød.
- Undskyld. - Du tjener dem ind i drikkepenge.
Hvilket vil ske, hvis du holder din tunge i ave.
Ingen tunger. Forstået.
Dolly, din tur.
Middelklassepiger kan brænde bh'er af og holde op med at barbere ben.
Piger som os gjorde, hvad vi var nødt til.
Intet sted i London betalte så godt som den klub.
Vi tjente mere end vores fædre. Og hun studerede samtidig.
Yderled, mellemled, grundled og mellemhåndsknoglerne.
Og frakturtyperne er finger-, mellemhånd- og ...
Hun levede af sukker. Det gjorde hun.
Og hun tog aldrig et gram på.
Perfekt.
Mændene elskede hende.
Men man måtte ikke gå ud med dem.
De sendte detektiver ind for at holde øje med os.
Hvis vi gav dem vores nummer, så var det slut.
Men Margot var ikke interesseret.
Ikke før hun mødte Paul Satchwell.
Han var kunstner.
Hun var forgabt i ham.
Han var hendes første store kærlighed.
Jeg vil vise jer noget.
Jeg købte det på hans udstilling.
Det er det eneste maleri, jeg nogen sinde har købt.
Jeg var bange for, at nogen så det og sagde det til hendes forældre.
Jeg gemte det væk i lang tid, fordi Satchwell havde lavet det -
men det falmer.
Nu ser jeg Margot og er glad for, at jeg har det.
Hvad kunne du ikke lide ved Satchwell?
Jeg tror, han dræbte hende.
Hun tog ham i at være utro engang. Hun var sønderknust.
Og så blev hun bekymret, fordi hun lod ham tage billeder af hende.
Tænk, hvis de var dukket op i et beskidt blad.
Hendes mors kloge pige gjorde den slags.
Du kan ikke bare dukke op!
- Jeg vil have negativerne! - Det er ikke dine! Det er min kunst!
Giv mig dem nu.
- Du har ikke råd til min kunst. - Margot!
Hvis du viser de billeder til nogen ...
Hvis de dukker op på tryk, fortæller jeg politiet alt om dig.
Åbn døren nu, eller jeg ringer til politiet!
Åbn den!
Du skal ikke nærme dig hende igen.
- Hvad har hun sagt? - Ikke noget.
Lad være med at spørge. Hører jeg, hun har talt om mig -
bliver det hendes sidste dag. Og din. Forstår du?
Pis af!
- Hvad lavede han? - Det sagde Margot aldrig.
Men hvis han tog billeder af hende -
var han måske involveret i noget i den stil. Jeg ved det ikke.
Anna sagde, Satchwell kom tilbage i Margots liv -
omkring det tidspunkt, hvor hun forsvandt.
- Er det muligt, de var sammen igen? - Hun var ikke lykkelig med Roy.
Måske mindede Satchwell hende om lettere dage.
Hun elskede sit job, men havde ikke et tæt forhold til kollegerne.
Mest af alt tror jeg, at hun var ensom.
Roy taler ikke til mig.
Satchwell er ikke svaret på dine problemer med Roy.
Jeg sagde til Roy, vi skulle mødes.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
Han skulle tro, han kunne miste mig, så han måske ville gøre en indsats.
- Han blev bare vred. - Så følte han da noget.
Hvordan går det, Kevin? Vil du have limonade?
Han har fået fire. Han får dårlig mave.
Hvem er fyren i skjorten?
- Margot, drop det. - Hvad snakker du om?
Du er en gift kvinde. Opfør dig pænt.
Ignorer hende. Hun er fuld. Jeg henter dig et glas vand.
Jeg siger det bare.
Jeg ved, hun var fuld -
men en del af mig tænkte: "Hun tager ikke fejl, Margot."
Satchwell fortalte hende, at hun var smukkere end nogen sinde.
At hun var hans muse. Og hun havde brug for det.
Det lyder, som om Satchwell ville finde sammen igen, ikke såre hende.
Den dag, hun forsvandt, ringede hun til mig -
og sagde, at hun ville tale om noget vigtigt.
Måske ville hun fortælle mig hans store hemmelighed -
og han fandt ud af det og besluttede sig for at hævne det -
ved at gøre det til hendes sidste dag på jorden.
- Hun stak ikke bare af med ham? - Hun ville aldrig forlade Anna.
Jeg beder til, at I finder hende.
- Det er usandsynligt, hun er i live. - Det ved jeg.
Men de døde forsvinder aldrig rigtigt.
Ikke når de er elsket.
Karrusellen, du bad om, er leveret. Jeg stillede den på dit kontor.
- Ville et "tak" slå dig ihjel? - Tak, Pat.
- Er Robin kommet? - Ja.
Ja, hun kom før mig. Hun er ivrig lille bæver.
Ingen aktivitet på Shifty endnu.
- Jeg prøver hans PA. - Hold øje med dine arbejdstider.
Godmorgen. Hvad kigger du på?
Jeg fik fat i Margots kollega dr. Gupta.
Han har sendt sine optagelser fra deres sidste julefrokost.
Han vil gerne mødes med os.
- Kan du sende dem til mig? - De er i fællesmappen.
Jeg fandt Paul Satchwell.
Han bor på en græsk ø. Skal jeg skrive til ham?
Hold det vagt. Han skal ikke gå under jorden.
- Hvornår giver vi gaver? - Hvilke gaver?
Din partner har fødselsdag.
Vi andre har købt gaver til hende.
Ilsa, jeg skal bruge noget til Robin.
Hvad plejer hun at gå med?
Jeg aner ikke, hvad den hedder.
Ved du, hvilken slags duft det er?
Mener du, hvad hun dufter af?
- Kan du anbefale noget? - Ja, vi kan prøve Carnal Flower.
- Nej. - Okay.
Den her er populær, og den er virkelig skøn.
- Betyder det ikke ...? - "In your arms".
Tillykke. Jeg har købt de her til dig.
Tak. Det er sødt af dig.
Undskyld, jeg stadig er herinde. Jeg gennemgår alt det, Anna gav os.
Nej. Jeg kunne finde et andet sted, men alt er åbne kontorlandskaber.
Er det et problem?
- Jeg skal have en dør ind til Pat. - Hun er god til sit job.
Hvad skal du med lysbilledefremviseren?
George Layborn kommer med sagsmapper. Han sagde, vi skulle bruge en.
- Har du fundet noget? - Ikke rigtig.
Men det vigtigste er den her.
Jeg fandt den i en ordreseddel til apotekervarer.
Nogen truede med at dræbe hende.
"Lad min pige være, din so -
eller jeg sender dig i helvede langsomt og smertefuldt."
Politiet så den ikke.
"Min pige" kunne være nogens datter eller kæreste.
Måske havde Satchwell mødt en anden, som Margot prøvede at advare.
Jeg har fire store kasser. Jeg kunne godt bruge lidt hjælp.
Jeg lukker dig ind.
- Klarer du den? - Ja, fint.
Det er pænt af dig, George.
Jeg gør det for den gamle. Han talte meget om den sag.
Han havde det skidt med håndteringen.
- Hørte I om efterforskningslederen? - Var det ikke din far?
Nej, min far fik sagen, efter at han blev skør. KA Talbot.
Han fandt ud af, at nogen bortførte kvinder i Nordlondon -
og da Margot Bamborough forsvandt, blev hun efterforsket.
Det triste er, at han ikke burede Creed inde. Da var han blevet skør.
Far fik intet fra Talbot og måtte starte forfra.
- Hvad skete der med Talbots noter? - Han kunne ikke besvare spørgsmål.
Han lå på psykiatrisk.
Hvad troede din far, der skete med Margot?
Han troede, det var Creed.
Men der er ingen beviser. Og Creed siger intet.
Hvis det ikke var Creed, så var det en, der vidste, hvad han gjorde.
Hvordan det?
Det er ikke nemt at skille sig af med et lig.
De lugter, knogler graves op, de stopper afløb.
Men dr. Bamborough forsvandt.
Fem minutters gåtur midt i London, ikke engang sent om aftenen -
ædru, ikke dum, og hun er aldrig set siden.
Det er et argument mod, at det er Creed.
Hans lejlighed var fuld af trofæer og lemmer fra de syv kvindelige ofre.
Intet fra dr. Bamborough.
- Vil du se på det? - Hvorfor ikke?
Jeg kommer mig stadig over kasserne.
Det her er en sagsoversigt og listen over interessante personer.
Margot Bamborough, læge og partner i Saint John's lægepraksis.
Her har vi personalet.
Vi har Dorothy Oakden, sekretær, Janice Beaty, sygeplejerske -
dr. Margot Bamborough, dr. Benesh Gupta, dr. Joeseph Brenna -
Gloria Conti og Irene Hickson, begge receptionister.
Gloria Conti ser Margot forlade kontoret klokken 18.15.
Hun skal mødes med Oonagh Kennedy på pubben Three Kings.
Oonagh bekræftede, at Margot normalt kom til tiden.
Cirka 18.45 ringer Oonagh til Margot og taler med barnepigen, Cynthia -
som bekræfter, at Margot ikke er hjemme og ikke har ringet.
Bogstavet A markerer, hvor en kamp mellem to kvinder finder sted.
Disse kvinder identificeres senere som mrs. Fleury og hendes ældre mor.
Bogstavet B markerer, hvor et vidne ser en hvid varevogn køre i høj fart.
Bogstavet C er Saint John's lægepraksis.
Mistænkte: Roy Phipps.
Klokken 21.00 ringer Margots mand Roy til politiet.
Det her er godt. Hør her.
Dette er noter fra din fars første afhøring af Roy Phipps.
Du fortalte betjentene, at hun måske var stukket af med en Paul Satchwell.
Det var hun åbenbart ikke.
Hvorfor troede du det dengang?
Han var en gammel ven. Jeg vidste, han havde snuset rundt.
- Så du troede, hun havde en affære? - Det sagde jeg ikke.
Jeg foreslog, at det blev undersøgt. Har du ikke læst Talbots noter?
I de lokale arkiver kan jeg se, at du oplevede hærværk på det tidspunkt.
Bildæk, smadret vindue?
Det var unge ballademagere.
Jeg skal ikke holde på dig meget længere.
Dit alibi for den aften, din kone forsvandt ...
Du lå syg, og det blev bekræftet af jeres barnepige, ikke?
Det stemmer.
Kan du beskrive dit forhold til barnepigen?
Arbejdsgiver.
Har dit forhold til Annas barnepige været mere ...
Cynthia er 12 år yngre end mig. Hun er 18 år.
- Jeg skal stille de her spørgsmål. - Hun er også min kusine.
"Er det et nej?" Og han svarer: "Nej."
Hvad?
Roy og Cynthia blev gift syv år senere.
- Klassisk. - Han havde et svagt alibi.
- Er han stadig i live? - Ja, men urørlig. Kundens ordre.
Ham her ... Paul Satchwell er måske grunden til -
at Roy Phipps ikke vil tale om Margot.
Han har et alibi. Han er set spise på en café i Camden klokken 18.30.
Adskillige vidner. Det lyder ret vandtæt.
Den sidste patient, Margot tilså, opgav navnet Theo.
Politiet bad personen træde frem, men fandt ikke vedkommende.
Endelig endnu en af Margots patienter -
termorudesælger Steve Douthwaite, beskrevet som en kvindebedårer.
Han besøgte dr. Bamborough tre gange i hendes sidste uge.
Formodes at have sendt hende gaver, hvilket han benægtede.
Venner sagde, han intet fejlede.
Folk lyver ofte om deres helbred.
Lad os se.
Steve Douthwaites journal indhentet med dommerkendelse.
Klagede over hovedpine, dårlig mave, hjertebanken, søvnproblemer.
Margot noterede stress og angst.
- Og et par brækkede ribben. - Termoruder er en hård branche.
Artiklen her udkom cirka seks dage efter, at Margot forsvandt.
- Hvordan fandt du den så hurtigt? - Jeg abonnerer på et avisarkiv.
Der er aviser helt tilbage fra 1800-tallet.
"Politiet er ivrige efter at finde Steve Douthwaite.
Han forlod sin lejlighed, kort efter dr. Bamborough blev meldt savnet."
- Fandt de ham? - De fandt ham vist i Waltham Forest.
Han blev afhørt der i februar 1975.
Jeg ville flytte, før lægen forsvandt.
Det ville jeg altså. Jeg har set på lejligheder.
Hvilke lejligheder har du set på? Vi kan spørge udlejningsselskaberne.
Jeg har ledt i avisannoncer.
Og du har intet alibi for den aften, hvor dr. Bamborough forsvandt?
Jeg kan jo ikke trylle et frem. Jeg var alene hjemme.
Jeg har haft det ad helvede til. Jeg går ikke så meget ud.
Douthwaite lyder suspekt.
Hvis alle Talbots noter er væk, hvorfor er denne afhøring der så?
Det er nok en udskrift fra den lokale politistation.
Far indsamlede, hvad han kunne om sagen, men måtte begynde forfra.
Der er mere. Hør her.
Har du haft nogen usædvanlige drømme?
Hvabehar?
Beskriv dine drømme i den periode, hvor du kendte Margot Bamborough.
Hvornår blev Talbot taget af sagen?
I marts eller april 1975, men de afhørte Douthwaite to gange til.
Analysen af mistænkte konkluderede: "Ingen fremskridt uden nye beviser."
- Jeg prøver at finde ham. - Mange af dem er 70-80 år.
Begynd med dødsattester. Det vil spare dig noget tid.
Vores anden mistænkte er Dennis Creed -
fanget et år efter, lysbilledeshowet blev lavet.
Dræbte mindst syv kvinder.
Han boede i Paradise Park i Islington og var aktiv, da Margot forsvandt.
Han er stadig i live, ikke? Tror du, vi kan tale med ham?
Han holder jer bare for nar. Han har aldrig røbet noget nyttigt.
Tak, George.
Jeg kan huske, Anna Phipps kom for at tale med far.
- Hun må have gjort stort indtryk. - Ja. Køn pige.
Hun stillede far en masse spørgsmål som en professionel.
Men hun græd som pisket.
Hun huskede ikke sin mor, men det påvirkede hendes liv.
Far ville have ønsket, at jeg hjalp.
Hvis I har brug for noget fra mig, så ringer I bare.
KA Talbots kontaktoplysninger, hvis du har dem.
Far blev ikke bare gal.
Han havde en overaktiv skjoldbruskkirtel -
som først blev diagnosticeret på hospitalet.
Han havde også haft svært ved at sove.
Efter behandlingen fik han det bedre.
- Jeg er glad for, han fik det bedre. - Ja, vi må forbedre os.
Vi må blive bedre til at gøre de nødvendige foranstaltninger, ikke?
Vi kan ikke bare kassere folk, når de bliver syge.
- Mælk? Sukker? - Ja. Hele molevitten, tak.
Undskyld, at jeg fortsætter.
Nogle af familierne bebrejdede ham for -
at forpurre efterforskningen af Creed. Og sådan var det ikke.
Han arbejdede utrolig hårdt på den sag.
Jeg var der. Jeg husker det.
- Hvor gammel var du? - Ti.
Jeg kludrede i min eksamen. Ikke at det betød noget.
Er det for at hjælpe Anna Phipps?
- Der kommer ingen artikler om ham? - Nej, det kan du få på skrift.
Han og mor plejede at gå i kirke.
Jeg tror virkelig, at det påvirkede hans tanker, da han blev syg.
Han ledte efter det onde.
Hvornår indså du, hvor syg han var?
Han begyndte at strø salt -
uden for vores soveværelsesdøre. Min og min brors.
Men det er det, jeg mener. Han var altid en god mand.
Han troede, han beskyttede os. Og ...
Jeg kan vise dig det.
Det her var fars kontor.
Han holdt det for det meste aflåst.
Det er Baphomet.
Mor fandt ham grædende og ringede efter en ambulance. Og det var det.
Må jeg? Du må have været bange.
På hans vegne, ja.
Nej, det var jeg.
Mor tømte dette værelse, mens han lå på hospitalet.
Da han kom hjem, talte han aldrig om det.
Creed var blevet anholdt, så det var alligevel forbi.
Men de havde stadig ikke fundet Margot Bamborough.
- Din far arbejdede en del på sagen. - En anden mand gjorde arbejdet om.
Jeg tvivler på, at din fars arbejde var spild af tid.
Og en politimands kone ville næppe kassere hans sagsmapper.
Overlevede noget af hans arbejde, så kan det måske hjælpe nogen nu.
Ja, det tror jeg, han ville have ønsket.
- Du må bare ikke dømme ham. - Det gør jeg ikke.
- Det siger du, men ... - Greg, jeg har haft PTSD.
Jeg vågnede overbevist om, at jeg blev beskudt. Det er ikke kun mig.
Min ... veninde fik et panikanfald, mens hun kørte.
Hun var tæt på at dræbe os begge. Det dømmer jeg hende ikke for.
Det er bare svært, når folk tror, at ens elskede ikke slog til.
- Jeg håber, far kan hjælpe. - Tak.
- Arbejder du sent? - Der dukkede en klient op.
Jeg kunne ikke lade ham være alene på dit kontor, vel?
Nej, det kunne jeg ikke. Men jeg smutter nu.
Hej, brormand. Hvordan går det?
Du er svær at få fat på.
Jeg begyndte at tænke: Hvad ville min bror gøre?
Han ville lave en aftale.
Jeg betaler gerne. Så vær ikke sur.
Ingen betaling. Men jeg skal arbejde.
Pat, er du der stadig?
Kan du ikke gå ind ved siden af i stedet for at råbe efter mig?
Kan du skaffe en projektor og en skærm?
- Så er du sød. - Med glæde. 16 millimeter eller 8?
Super 8.
Jeg tror, hun kan lide dig.
Hør her ... Far ved, at han har kludret i det.
Men du må forstå, at da du kom, gik hans ægteskab i stykker -
og alt omkring bandet kom til at handle om stoffer.
Hvad vil du, Al?
De udgiver en plade for at markere de 50 år -
og vi holder en fest. Det ville betyde meget, hvis du kom.
Nej. Var der andet?
Giv ham en chance. Om du kan lide det eller ej, så er han vores far.
Og han prøver at gøre det godt igen.
Al, jeg kan godt lide dig.
Jeg vil ikke skændes, men det er et nej.
Okay. Jeg elsker dig, brormand.
Tænk over det.
Leda Strike dør af mistænkelig overdosis
Deadbeats-stjernen Rokeby får barn med groupie
Det er en dreng!
Leda Strike, rockstjernen Rokebys tidligere elsker føder søn
Talbot baserede vist en hel teori på Dyrekredsen.
Ja, jeg kan ikke holde den slags ud.
- Hvilket stjernetegn er du? - Ingen anelse.
Alle kender da deres stjernetegn.
Lad ikke, som om du er hævet over det.
Skytte. Styret af Skorpionen med Solen i første hus.
Jeg ved det kun, fordi min mor var vild med det vås.
Hvad fanden betyder "Solen i første hus"?
Det betyder ikke noget.
Men se her.
"Morderen er Stenbuk. Stenbukken dræber Julie W."
Han havde vist en mistænkt.
En gedebukkegud. Prøv at trække sådan en i retten.
Man kan godt være gal og have ret på samme tid.
Det lyder som noget fra en køleskabsmagnet.
Vi bør ikke se bort fra teorierne, fordi han blev syg.
Men hvis du ser på hans noter -
så tror han, det var én person, der dræbte kvinder i Nordlondon.
De fleste tror, Dennis Creed dræbte Margot.
Ja, men der er ingen beviser. Han er jo besat.
- Det er ikke godt politiarbejde. - Men jeg ...
- Det er den her, der mangler. - Genialt. Tak.
Der er 100 punds selvrisiko, hvis du ødelægger den.
- Jeg ødelægger den ikke. - Sig ikke, jeg ikke advarede dig.
- Vil du slukke lyset på vej ud? - Med glæde.
Hun er meget effektiv.
Du var effektiv. Jeg ville ikke kyle dig ud ad vinduet.
- Sikke en ros. - Godt. Så er det nu.
Tenner siger, det er en hjemmevideo af Talbot, der hidkalder de døde.
Er det Margot?
Cormoran, hvad er det her?
Undskyld, jeg hiver dig ind igen, men du skal se det her.
Det er noget af det værste, jeg har set.
Er det Margot Bamborough?
Hun har rette højde og kropsbygning.
Vi undersøger, om Margot havde et ar på kroppen.
- Manden ville vide det. - Forbudt område.
Så er det svært. Hvad med lægejournaler?
De lå i sagsmapperne. Intet om et ar eller en operation.
Vi fandt denne seddel i Margots personlige papirer.
"Lad min pige være, din ... eller jeg sender dig i helvede -
langsomt og smertefuldt."
Du glemte et ord.
Og I tror, det er den trussel, der udføres?
Det så langsomt og smertefuldt ud.
Der er noget, jeg vil se nærmere på. Er det i orden?
Jeg tror, jeg har set ringen før.
Der.
Pis!
Det meste er vist reddet.
- Fik du et billede? - Ja.
Hvor har du set den ring før?
Optagelserne fra julefrokosten, som dr. Gupta sendte.
De to mænd ved døren.
Ja. Billedet er ikke godt. Ringen er på samme finger.
Samme størrelse.
- Ved du, hvem han er? - Nej.
Men pigen, de går sammen med, er receptionisten Gloria Conti.
Så vidt vi ved, er hun den sidste, der så Margot i live.
Vi må give det til Londons Politi, men det binder vores hænder.
Kan du give os et par dage til at grave for kunden?
Efter et halvt århundrede går det nok.
Men så har jeg ikke hørt om den.
Forstået.
Hvordan har du det, Robin?
Jeg har aldrig været så vred i hele mit liv.
Om der er gået et halvt århundrede eller en halv time -
så skal den mand bøde for det, han gjorde mod hende.
Tekster: Cecilie Hassenkam Iyuno