Steve Douthwaite begynte å gå til dr. Bamborough som pasient.
Han klaget på mageknip og hodepine. Han hadde seks timer på seks uker.
Betjent Talbot jaget en seriemorder. Han jaktet også på et mønster.
Vi tror at han fant noe viktig før han ble... syk.
Talbot knytter Steve Douthwaite til tre dødsfall.
Joanna Hammond var gift, men utro med Douthwaite.
Hun døde av å drikke industrielt ugressmiddel.
Kalt et selvmord, men de fant blåmerker på ansiktet og halsen.
Noen kan ha slått henne bevisstløs og helt det i henne.
Så hun hadde synlige blåmerker, men ingen fulgte det opp?
Ektemannen slo henne. Det var mange eldre blåmerker.
De må ha antatt at det var "normalt" for henne.
Det var andre tider.
Dette er det siste offeret. Den som Talbot kaller Julie W.
Margot forsvant. Ett år etter byttet Douthwaite navn til Steve Jacks,-
og han tok seg jobb på Baxtons ferieleir.
Han ble sammen med Julie Wilkes, som ble funnet druknet-
i leirbassenget. Beruset. Det tredje dødsfallet som kan knyttes til ham.
Vi trenger hjelp til å finne ham. Han forsvant etter Julie Wilkes' død.
Jeg må ha lest hele nettet i jakten.
Han byttet navn til Jacks. Han kan ha byttet det igjen.
Det fins ikke obligatorisk register for navnebytte.
Legekontorets stab tror at Douthwaite sendte Margot ei konfekteske.
Og vi tror at dette er den tomme eska.
Vaskehjelpen tømte søpla før politiet ransaket der.
Så vi vet at Margot ikke kastet den, selv om den var tom.
Nå husker Gloria Conti at eska lå uåpnet på Margots skrivebord-
en knapp time før Margot dro.
- Trodde hun at det var dop i den? - Det er noe rart med den.
Hvordan doserer man giften hvis man har dop i konfekten?
Vet man hvor mange hun vil spise? Vil hun ta dem med eller gi dem bort?
Det går neppe å planlegge med så mange variabler om taimingen teller.
Den telte virkelig. Det vet vi fordi hun gikk ut, men aldri nådde puben.
Vi tror vitnet som så to personer i kamp, er troverdig.
Douthwaite kan ha ventet og angrepet selv om hun ikke spiste konfekten.
- Brukt noe for å tøyle henne. - Skal vi se på eska?
Ja, det ville vært flott. Og avtrykkene våre er overalt. Beklager.
Vi snakker med legekontorets stab.
Douthwaite er i filmen doktor Gupta filmet i juleselskapet,-
så han var helt klart der som noens gjest. Kanskje du kan hjelpe oss?
Jeg setter noen karer på det. Jeg sa at Douthwaite var en sleip faen, hva?
- Jeg vil spørre om Steve Douthwaite. -Å, Steve var en nydelig mann.
Han bodde i mitt kvartal. Han hadde alltid en vits til en.
Jeg liker menn som får en til å le.
Men han hadde sine problemer, ikke sant? Da...
- ...hva hun nå het igjen døde. - Hvem da?
Kjæresten hans. Joanna et eller annet.
Saken er at hun var gift.
Hun tok livet sitt og etterlot seg tre barn. Folk klandret Steve.
Hvordan hadde Steve det da Margot forsvant?
Jeg tror ikke at jeg så ham. Han dro bare. Han stakk av.
Han sa ikke engang adjø. Og jeg trodde at vi var kompiser.
- Vet du hvor han dro? - Nei.
Men han likte å drikke. Sånne menn varer ikke alltid så lenge.
Steve! Han var en flørt. Det kan jeg si deg.
Han sto ved skrivebordet mitt og så ned på mine du vet hva.
- Sendte Steve gaver til Margot? - Jeg var der da den konfekteska kom.
Og hun hev dem i søpla foran oss,-
som om hun var hevet over det hele. Men saken er at hun er en ren hykler.
For hun går og tar den ut igjen da hun tror at ingen ser på.
Jeg har sett henne gjøre det.
Det handler om konfekten, ikke sant? For jeg tror ikke at han sendte den.
Og selv om han gjorde det, så kastet Margot den.
Hun kastet ett blikk på den og heiv den i søpla.
- Hvorfor gjorde hun det? - Sannsynligvis...
...for å demonstrere at hun ikke ville ta imot gaver fra pasienter.
Tror du Steve gikk så ofte til Margot fordi han var forelsket i henne?
Ja! Ja, jeg antar det. Jeg var der den siste gangen han kom dit.
Han hadde vært inne hos Margot og løp ut.
- Hei, Steve! - Han var i et forferdelig humør.
Han har vel fått høre at han har herpes. Hva, Jan?
Jeg trodde at hun kunne ha avvist ham.
Eller så hadde hun moret seg nok og så bedt ham om å pigge av.
Man dumper vel ikke det store, flotte huset for en dobbeltvinduselger?
- Er det noe mer jeg bør vite? - Vel, jeg liker ikke sladder.
Men... Margot syntes nok at Carl Oakden var tvilsom.
Bestemoren hans var Margots pasient.
Hun lå i senga etter en operasjon. Og plutselig...
...falt hun ned trappa, så Carl arvet huset.
Jeg sier det bare fordi du jobber sammen med ham.
- Hvorfor tror du at jeg gjør det? - Han sa det!
Han kom bort for noen dager siden og stilte masse spørsmål.
Ikke slipp ham inn hvis han kommer. Han har ikke noe med meg å gjøre.
Saul. Jeg forstår virkelig ikke den siste fakturaen din.
Pat fikser det. Hun forstår alt.
Jeg forstår ikke hvorfor du har krevd for tre middager under overvåkning.
Ja. Jeg prøvde overvåkning, og det førte ingen vei.
Men jeg har en god magefølelse om "Sleipes" assistent.
- Du avsluttet den jobben. - Nei. Strike satte meg på den igjen.
Spør ham. Klienten betalte for mer informasjon. Jeg kødder ikke!
Jeg vil være flink. Det er jul. Jeg trenger jobben.
Jeg skal snakke med Strike.
- Forstått. Takk, Robs. - Kan du kalle meg Robin?
- Eksen pleide å kalle meg Rob. - Og du skilte deg på grunn av det?
- Greit. - Ja.
Beklager at jeg ikke rakk møtet. Har du C. Oakdens kontaktopplysninger?
Tror du at han har noe på Douthwaite?
Jeg vil kverke ham. Han sier at han jobber med oss.
- Kan han det? - Han har gjort det.
Sørg for at det er et offentlig sted, så jeg ikke kveler ham.
Dere to skal alltid møte folk dere misliker eller som kan ha drept noen.
Jeg sier bare at i de fleste jobber er turer ut på drinker et frynsegode.
- Unnskyld meg. Hva skjer? - Jonny Rokeby. Er du gjest?
Nei, det er jeg ikke.
- Cormoran. Rundt hjørnet - Ja, Rokebys fest. Jeg så den.
Jeg burde sjekket da Oakden absolutt ville møtes her.
Han ble betalt for det. "Sønn tar avstand,"-
"drikker rundt hjørnet mens Rokeby feirer."
Som om jeg kom, men trakk meg.
- Er Oakden her nå? - Han sitter bakerst. Skal vi...?
- Hei. - Cormoran Strike.
Partneren min, Robin Ellacott.
- Ikke Robin Cunliffe? - Du må ta feil av meg og en annen.
Gjør jeg det?
Club Sandwich, og enda en av disse. På hans regning.
- Vi hørte du var hos Janice Beattie. - Ja. Vurderer å skrive ei ny bok.
Kanskje du kan gi meg et sitat til omslaget?
Det siste jeg leste av deg, var en artikkel om Steve Douthwaite.
Steve Jacks. Jeg likte ham.
Pressen gjorde ikke det. Vet du hvorfor?
Han likte å knulle ryper, og de likte å knulle ham.
- Det var alt han gjorde galt. - Hvordan fant du ham?
En venn dro på ferie til Baxtons og gjenkjente ham fra avisene.
Jeg ville ha jobb som journalist. Tenkte det var et kupp.
- Hvordan var han da du kom dit? - Forbanna. Men han pratet med meg.
- Sa han hvorfor han byttet navn? - Det er da åpenbart.
Han hadde det vanskelig og ville ha en ny begynnelse. Forståelig.
Vet du hvorfor han tok Jacks? Det var fra en sanger han likte. Terry Jacks.
Han skrev ei liste: Gary Glitter, Neil Diamond, David Essex.
Han fikk noen jenter til å velge hvem av dem de foretrakk. De valgte Jacks.
Jeg sa til ham at han burde valgt Steve Glitter. Det låter bra!
Snakket han om Margot Bamborough?
Ja. Han var pasienten hennes. Punktum.
Du trenger noe mer enn det hvis du skal skrive enda ei bok om henne.
Jeg skriver ikke om henne. Hun er gamle nyheter.
Boka min handler om deg, Cormoran.
Jeg dro til Janice Beattie for å finne ut hvordan du jobber.
Etter tips om at du har Bamborough-saken.
Det er ingen knep ved dette. Vi bare møter opp og stiller spørsmål.
- Jeg også. Og nå er det min tur. - Vi gjør ikke dette.
Hva tror du at 1970-tallet gjorde med kvinner?
Margot sendte ungen til en barnepike, selv om hun ikke trengte pengene.
Noe gikk galt med morsrollen. Se på Leda Strike.
Hun jaktet alltid på en rocker. Og her sitter vi med resultatet!
Kom igjen, Cormoran. Folk filmer. Han lurer deg.
Jeg vil bruke byrået mitt til å knuse deg hvis du skriver noe om meg.
- Det vil ikke ta lang tid. - Standard driftspraksis?
- Betal smørbrødet selv. - Vi tar bakveien.
Er du ikke nysgjerrig på hva jeg fant på faren og moren din?
- Overhør ham. - Faren din er rett rundt hjørnet.
Takk ham for at han knullet mora di på saccosekker mens 50 så på.
- Faen! Robin. - Vi må dra. Med en gang.
- Takk. - Så du det?!
Han overfalt meg! Ring politiet!
Du kan havne i fengsel! Du mister alt!
Jeg kjører deg til akutten nå. Eller hjem.
Bare gi meg noe å spise og en sterk drink.
Jeg tenkte på Douthwaite. Hvis han tok navnet fra en sanger...
Kan du gi meg noe å tørke opp blodet med? Vær så snill.
Jeg bestilte en karrirett. Det tar ikke lang tid.
- Hvordan går det med nesa? - Den er ikke brukket.
- Hvordan er den nå? - Kaldere.
- Slutt å dulle. Det var et uhell. - Ja, men du prøver bare...
Hvorfor lot du deg tirre? Du visste det var ei felle.
Min fars unger har mast på meg om å treffe Rokeby.
Han har ringt selv.
Jeg trodde at jeg var...
- Hva da? - Jeg vet ikke.
- Du har aldri møtt ham, hva? - Jo, det har jeg.
Mor tok meg med for å treffe ham da jeg var gutt. Vi var i studioet hans.
Jeg ba henne om å kle meg opp i de beste buksene mine.
- Hvor gammel var du? - Sju.
- Likte han buksene dine? - Vi slapp ikke inn.
Jeg sa til fyren i døra: "Han er jo faren min. Han ville treffe meg."
Til slutt kom manageren deres og tok oss med til et rom.
Han kjeftet på mamma og sa:
"Hvis dette handler om penger, må du gå via advokater, ikke sånne påfunn."
Etter hvert innså jeg at han ikke hadde bedt oss. Det var mors idé.
Herregud.
Men Rokeby kom faktisk ned. Han hørte nok ropingen.
Jeg hadde snørr i hele ansiktet fordi jeg hadde grått. Jeg tørket det bort.
Jeg ville ikke se ut som en sutreunge.
Jeg ville ikke ødelegge alt.
Rokeby og mamma brølte til hverandre. Til slutt... så han på meg.
Og han sa: "Dette var en jævla ulykke!"
Jeg trodde at han mente situasjonen.
Selv etter at vi dro, trodde jeg at han ville finne meg og si unnskyld.
"Jeg har en dårlig dag. Jeg mente det ikke."
Jeg mener... jeg hadde jo på meg de fineste buksene mine.
Og derfor har jeg aldri gått i bukser igjen.
Det er en forferdelig ting å si til en unge.
Kokain. Og ærlig talt så tok han ikke feil.
Det spiller ingen rolle hvor du kommer fra.
Du er en bra kar. Det er alt som betyr noe.
Og det sier en du nesten brakk nesa på.
Jeg trodde at jeg var...
...fri fra ham.
Det er åpenbart ikke sant.
- Beklager. Mer sprit? - Ja... takk.
Jeg skal liksom dra hjem i morgen. Hvordan ser jeg ut? Vær ærlig.
Vakker.
- Hvem er det? - Rohaan, med karriretten.
Hvordan kom han inn i ytterdøra?
Jeg fikk slipt en nøkkel til ham. Så slipper jeg å gå ned trappa.
- Jeg tar det. - Nei, du vet hvor tallerkenene er.
- Hei! - Beklager. Jeg ville ikke forstyrre.
- Nei da, det var ikke... - Det er ærlig talt ikke min sak.
Sjefen sa at han ville ha disse før han tok kvelden.
Jeg trengte is til nesa. Det er derfor jeg...
Veldig julete. Ha en fin dag, Robin. Jeg skal la dere være i fred.
- Ja. God jul. - Ja da.
Mrs. Strike? Jeg har leveringen din.
Takk.
Det er tid for et vaktskifte. Martin kan ta rosenkålen.
- Nei da, jeg gjør det gjerne. - Se der! Ikke ødelegg mora for Robin.
Det er så flott å ha en baby i huset igjen.
Badet lukter verre.
Det er bare bleier. Du kan da tømme søppelbøtta. Familien utvider seg.
Formelt sett vant vi Stephens baby, men vi tapte Robins mann.
- Så vi har ikke vunnet noe. - Ikke vær et rasshøl!
Beklager at jeg var en kødd under middagen.
- Det var en stor fornøyelse. - Jeg tviler på at Robin er enig der.
- Når skal du be henne ut? Tuller! - Du er ikke den første som spør.
- Flere spørsmål om Hæren? - Jeg har nok det på det rene nå.
Du bør dra hjem og pakke deg inn. Du holder på å bli forkjølet.
- Det gjør jeg ikke. - Stemmen er nasal.
Det er en forkjølelse.
Bare meg! Hvor er du?
Å. Jeg har posten din, litt suppe...
...og noen gaver fra klienter og beundrere. Det bør muntre deg opp.
- Hvordan har du det? - Fælt.
Eplesidereddik.
- Datteren min sverger til det. - Kanskje til pommes frites.
Ring hvis du trenger noe. Jeg har ikke noe imot å komme hit. God jul.
God jul. Takk, Pat.
Robbles? Jeg ville bare ønske deg god jul. Min er ræva.
Jeg vil heller vært på overvåkning, og det er et personlig bunnpunkt.
Hei. Jeg prøver å finne Steve Douthwaite.
Har du en liste over de gamle klassekameratene hans?
Ja vel. Er det noen som kan ha loggene når dere åpner igjen?
Ja vel, takk. Mange takk. God jul. Ha det.
Vi skal spise middag, hvis du orker å komme.
Beklager, mamma. Det er en veldig vanskelig sak.
- Det er mer ved livet enn jobben. - Jeg kommer snart.
I hvilket univers er det greit å sende et bilde av pikken din?
Beklager. Jeg misforsto.
Du gjorde så mye ut av at du ikke var i Strikes leilighet og knullet.
Jeg trodde du ville at jeg skulle vite det av en grunn!
Vær så snill. Unnskyld. Jeg burde ta livet av meg nå.
Jeg kan ikke miste jobben. Jeg trenger penger til barnebidraget.
Vær så snill, ikke si noe.
Jeg sier det ikke til Strike, for han har hatt et ræva år.
Men send meg aldri mer noe annet enn en saksrapport.
Synd ikke å treffes, Luce. Jeg er glad i deg, men du vil ikke bli syk.
Jeg er glad i deg også, Stick. Kom når du er bedre.
- Faen også! - Hva?
Ikke deg. Jeg tror at jeg har funnet Steve Douthwaite.
Håper dere får et lykkelig samliv. Kan du ikke å slutte å jobbe litt?
- Og få deg litt søvn? Ha det. - Ja. Ha det.
- God jævla jul! - Du ser forferdelig ut.
Det blåser jeg i. Jeg har funnet Steve Douthwaite.
- Takk for øretelefonene. - Ingen årsak.
Jeg skal gi deg noe.
Du ga meg stedet vår mistenkte er. Jeg ønsket meg det. Eller en ponni.
Hvordan klarte du det?
Jeg gikk gjennom etternavnene til alt av popstjerner fra midt på 70-tallet.
Barry Manilow. David Essex. Elton John. Marc Bolan.
David Bowie. Neil Diamond.
Og jeg fant Steve Diamond, som driver et vertshus i Skegness.
Det tok meg bare tre dager.
- Familien Allardice. Donna her. - Er Steve der? Jeg har en levering.
Er dette lakenene?
Han ba oss ringe på forhånd og sjekke at han er der.
Han er tilbake om en time.
Da tar jeg leveringen i Seathorne nå og kommer tilbake. Morna, dø.
- Var "dø" litt for mye? - Jeg likte "dø".
- Vi har en time å slå i hjel. - Ja vel.
Kom igjen. Bare smak.
- Ertestuing. "Yorkshire-kaviar". - Det er bare feil.
De må være klisne, ellers ruller de av pommes fritesene.
Men vi har tenkt på alt. Du er en bløt fyr sørfra.
Et godt sverd og en pålitelig hånd, et muntert hjerte, og trofast
Kong Jakobs menn vil forstå hva Cornwalls gutter kan gjøre
- Hva var det der? -"Vestens menns sang".
Kjernen i den er at Cornwall-folk ikke er bløte.
Ted lærte meg den. Det er godt å se vannet.
Vi pleide å ri på esler.
- Krangle om hvem som fikk det beste. - Hvordan visste du hva som var best?
Det Stephen valgte.
- Stakkars Stephen. - Fortsett.
Nei, nei, nei.
-"Det var bare på ert"? - Den der er forferdelig.
Det var genialt. Du er bare sjalu for at du ikke kom på det først.
Vi bør vel gå.
- Er du Steves kone? - Ja.
- Vil dere ha et rom? - Vi håpet å få prate med ham.
Vi er privatetterforskere og etterforsker en savnet person.
- Hørte du alt det der? - Mr. Douthwaite.
Det skal være Diamond.
- Hvorfor kalte han deg Douthwaite? - Døpenavnet er Steven Douthwaite.
Når var du Douthwaite? Han het Jacks før.
Vi er ansatt av familien til doktor Margot Bamborough.
Steve? Hva har du gjort?
Hvor mange navn trenger én mann? Hva?
Du bytter ikke navn tre jævla ganger uten grunn!
- Jeg har aldri gjort noe! - Vi vil spørre om Margot Bamborough.
- Hva med henne? - Vi hørte at du sendte konfekt.
Jeg kjøpte aldri noe til henne. Hun var legen min!
Jeg prøvde ikke å knulle henne heller! Jeg var syk.
Et vitne sa du så sint og opprørt ut etter den siste timen din hos Margot.
Hun var... Hun sa...
- Ble du avvist? - Jeg prøvde meg ikke!
- Hvis du ikke har det bra, kan vi... - Nei, jeg blir her.
- Jeg vil høre dette! - Jeg har ikke mer å si.
Legen ba meg om å hvile. Det var alt. Det er det hele. Endelig svar.
Takk for at du tok deg tid. Du også, Mrs. Diamond.
Har du tenkt å fortelle noen hvor jeg er?
- Hørte du hva han sa til slutt? - Han er redd for at noen vil ta ham.
Ja, jeg tror han er det.
Han levde som Steve Jacks da han jobbet i Baxtons.
Så røpet Oakdens artikkel at han var Douthwaite. Men han stakk ikke av.
Han fryktet ikke da at noen ville ta ham. Han stakk da Julie Wilkes døde.
Talbot tok feil. Han la opp riktige brikker, men i feil rekkefølge.
Og det var ikke tre døde kvinner heller.
Hvis jeg har rett i det jeg tror, så kan morderen ha drept minst seks.
Deriblant Margot.
- Jeg tekster deg hvis vi finner noe. - Greit. Jeg er nesten framme.
- Jeg drar om to minutter. - Greit. Ha det.
- Hva fanken...! - Hva feiler det deg?!
En spøk! Jeg ville bryte isen.
Ville du sneket deg fram og grepet tak i Strike? Sendt ham pikkbilder?
Di megge! Du sa at du ikke skulle si noe!
Jeg vil ikke ha hendene dine på meg! Eller se deg igjen. Du har sparken.
- Du kan ikke sparke meg! - Jo, det kan jeg! Jeg er partner her!
Send inn den siste fakturaen din. Taushetsplikten står ved lag. Stikk.
- Jeg ringer Strike. - Du er altfor feig til det.
Kom deg til helvete ut av kontoret mitt!
- Du kunne knivstukket ham. - Det går bra. Jeg gjorde ikke det.
Jeg mener at jeg ville sagt det var selvforsvar om du hadde stukket ham.
Sende deg bilder av penisen hans. Snakker om et bortkastet frimerke.
- Vil du ha litt te, kjære? - Takk, Pat. Jeg må gå.
Jeg må ikke glemme kjeksene.
Takk, Pat.
Mr. Diamond?
Jeg er kriminalbetjent George Layborn fra London-politiet.
Det passer ikke nå.
Du kan hamre med den alt du vil. Den er av metall. Kan vi snakke?
Telefon til Beth Spencer. Skal du ta den?
Du er familien Athorns sosialarbeider.
Så dette handler om det? Hør nå her.
Samhain og Delia er anstendige mennesker.
Men... de ville mistet leiligheten hvis de ikke fikk litt hjelp fra meg.
Jeg ville ikke lyve, men folk lytter når de tror man er en sosialarbeider.
- Som de hører på en sykepleier. - La oss snakke om Steve Douthwaite.
- Hva? Igjen? Fant dere ham? - Det gjorde vi.
Oi! Du må fortelle meg nyhetene om ham. Jeg har alltid likt ham.
- Hvordan vil du ha teen? - Melk, ikke noe sukker. Takk.
Kan du fortelle meg om den kvelden hun døde?
Vi hadde vært oppe og drukket. Noen av oss.
Julie sa hun hadde fått nok og gikk til gjestehuset. Jeg fulgte ikke med.
De fant henne i vannet neste morgen. De sa at hun hadde sklidd og druknet.
- Trodde du på det? - Ja, det gjorde jeg. Ja. Selvsagt.
Men... da hun kom og snakket med meg...
...visste jeg det.
Hallo, Steve. Du ser forferdelig ut. Det er så fælt med den jenta.
- Skal vi ta en drink? - Jeg har aldri skadet noen.
Jeg prøvde bare å komme meg unna.
Sa Margot Bamborough noe til deg om Janice Beattie?
Ja. Den siste gangen jeg var hos henne.
Du må slutte å spise den maten Janice Beattie lager til deg.
- Herregud. - Jeg kommer ikke med anklager.
Det burde ikke du heller. Men... hør på rådet mitt.
Hei, Steve!
Han har vel fått høre at han har herpes, eller hva?
Det var som om jeg våknet... og det var et uhyre i livet mitt.
Jeg tror vi hopper over teen.
Du er nok den beste løgneren jeg har møtt. Du prøver aldri for hardt.
- Feil navn her og der... - Jeg har alltid vært lur.
Men det er bedre å være pen. Det er det menn vil ha.
Jeg ville bare ha en sjanse.
Margot trodde vel aldri på at Carl Oakden drepte bestemoren?
Du ville bare lure meg.
Jeg tipset ham faktisk om at du jobbet med saken.
Jeg tenkte det kunne bli en plage for deg. Det er ingen forbrytelse.
Hva med den historien du fortalte til Samhain Athorn?
At Ricci hadde drept Margot?
Det var for å unngå at folk tenkte på det Gwilherm Athorn sa?
At han drepte Margot med trolldommen sin?
Vi vet jo begge to at han ikke drepte Margot. Du har et skap fullt av gift.
Steve Douthwaite ble intervjuet om Julie Wilkes.
Du har et bilde av Julie på veggen. Det der er Joanna Hammond.
Drepte du alle disse menneskene?
Jeg kan gjerne snakke med deg hvis du slutter å spille inn.
La oss snakke om Steve Douthwaite.
Du fant ut at han bodde på Canvey- øya da du så Carl Oakdens artikkel.
- Hva gjorde du da? - Jeg slanket meg. Kjøpte en ny kjole.
Så kom jeg til Baxtons og så ham kysse ei jente.
Hun var den eneste jeg ikke dopet ned. Hun var full.
Alt jeg måtte gjøre, var å holde henne under vann i bassenget.
- Hvordan fant du ut av det? - På samme måte som Margot.
Hun la nok merke til at det ble stadig flere ting.
Kapselen i dr. Brenners kopp, som du ga Gloria skylden for.
Folk rundt deg blir alltid syke.
Du har forgiftet Irene i et halvt århundre, hva?
Hun kan være irriterende.
Hvorfor begynte du å forgifte Steve Douthwaite?
Jeg ville bare at han ikke skulle være i form til å gå ut.
Jeg likte å passe på ham.
Så bestilte han en legetime. Den første av mange.
Margot trodde at det var stress. Så fortalte han om problemene sine.
Om at Joanna Hammond døde etter å ha drukket gift.
Før eller siden måtte hun ha begynt å se nærmere på deg.
Den fisefine megga som hun var.
- Hun måtte stikke nesa i mine saker. - Du lurte alle. Men ikke Margot.
Margot var en flink lege. Hun la merke til ting.
Kom igjen, da.
Skjer det etter at du har spist visse typer mat?
Hun mistet nesten jobben da hun undersøkte Kevin uten ditt samtykke.
Hvorfor gjorde hun det? Hvorfor ville hun ikke ha deg i rommet?
Det er ille etter at jeg har fått drikker.
- Hva slags drikker er det? - De drikkene mamma lager.
Når bestemte du deg for å drepe barnet ditt?
Kev fikk et raserianfall da Steve kom på besøk.
Jeg så at Steve ikke likte det. Han stakk. Så jeg tenkte:
"Kev må vekk."
Men unger dør ikke bare. De drikker ikke ugressmiddel, som Joanna.
Man må gjøre det gradvis med en unge.
Men det tok vel for lang tid?
Steve Douthwaite var borte før du fullførte jobben.
- Var det det som reddet Kevins liv? - Det var ingen vits i å drepe ham da.
- Jeg snakket med Kevin i morges. - Det våget du ikke.
Han skal vitne.
- Hvordan fant du ut om Margot? - Konfekteska.
Du sa at Margot kastet dem i søpla.
- Kan du hente smultringen min? - Jeg kan åpne disse hvis du vil.
La dem være. Vær så snill.
Gloria Conti så dem på skrivebordet hennes under den siste avtalen.
Irene så Margot ta konfekten ut av søppelbøtta i resepsjonen.
Selvsagt fortalte hun deg om det.
Irene trodde at Margot ville gjøre det usett fordi Margot var en hykler.
Men du visste bedre. Du visste at hun mistenkte at konfekten var forgiftet.
Og hun ville ikke at noen i staben skulle vite om det.
Du visste at Margot mistenkte deg da Irene fortalte hva hun så.
Du visste at du hadde dårlig tid.
Noen sendte meg ei konfekteske til jul. Jeg spiste bare én.
Jeg kastet den opp senere. Hvor mange ville det krevd å drepe meg?
Fire eller fem.
Men hvordan forgiftet jeg henne hvis hun ikke spiste konfekten?
Smultringen. Margot sendte Irene ut etter noe som holdt henne i gang.
Du visste nok at Margot skulle på puben.
Hun spiste den nok rett før hun dro.
Jeg sprøytet inn en pentobarbitaloppløsning.
Hun tok seg god tid.
Jeg begynte å bli urolig for dosen.
- Trenger du hjelp, kjære? - Det går bra.
Hun lagde litt oppstuss, men det varte ikke lenge.
Nei...
Jeg måtte plassere henne et sted. Familien Athorn bodde i nærheten.
- Hei. - Hei.
- Hva har du i din? - Sjokoladekjeks.
Det er rettferdig. Jeg slepte bare denne 800 meter.
Går det bra?
- Hei, Samhain. - Hvem er du?
Robin. Du har truffet meg før. Kan vi komme inn? Jeg har med kjeks.
Ja vel.
Hei, Delia.
Jeg har vært her før. Vi snakket om Gwilherm,-
og at han sa at han hadde drept Margot Bamborough.
Du traff dem bare én gang?
Ja, én gang i jobben. Men jeg holdt kontakten med dem,-
fordi jeg tenkte det ville være morsomt å drepe en hel familie.
Men det som skjedde med Margot, forandret det.
Narkomane Gwilherm lot meg gi dem sprøyter mot at han fikk noe speed.
Jeg slo dem alle sammen ut før legekontoret stengte.
- Kan vi se oss litt om? - Ikke rør puslespillet mitt.
- Vi skal være forsiktige. - Gwilherm vil ikke la noen røre det.
- Kan benken åpnes? - Du kan ikke åpne den! Den er låst.
Det er ikke lov.
- Jeg ringer Beth. - Vi er her istedenfor Beth.
Gå og spis noen kjeks på kjøkkenet, så sier vi fra når vi er ferdige.
Kom igjen, dumme kvinne.
Jeg la en pose med betong der kvelden før.
- Herregud. - Herregud. Den er låst innenfra.
Det er ikke lurt å beholde ting. Men jeg tenkte jo over det.
Du sendte en veldig lik medaljong til datteren. Det var grusomt gjort.
Jeg visste at det ville få henne til å slutte å snuse.
Akkurat som moren. Hun kunne ikke holde nesa ute av mine saker.
Vrient å finne doser for narkovrak. Kroppen deres funker annerledes.
Gwilherm, da. Hva har du gjort?
Hei. Jeg kom bare forbi.
Jeg sa at jeg hadde sett ytterdøra stå åpen og gått opp for å sjekke.
Jeg så en død kvinne ligge der. Jeg sa at han måtte ha gjort det.
Han kunne bare forstå det hvis det var trolldom. Han var hekta på sånt.
- Etter hvor lenge drepte du ham? - Seks måneder. Med pseudoefedrin.
Det så ut som en overdose.
Han ville ikke holde kjeft om at han hadde drept henne.
Kom igjen, din jævel!
Inni benken. Det ga deg et nytt problem, ikke sant?
Den var umulig å løfte med all den betongen.
Den falt nesten gjennom taket i butikken under.
Hvis noen kom for å rydde leiligheten, så ville de finne henne.
- Du måtte holde liv i familien. - Jeg har hjulpet dem på alle måter.
- Det har vært en plage. - Og alt dette for Steve Douthwaite.
Vil Steve komme i retten?
Jeg vil nyte å fortelle ham hva som skjedde på grunn av ham.
Det er en nyttig lærepenge for alle menn, hvis du spør meg.
Handlinger får følger.
Det er på tide å gå.
Hva får du ut av det?
Noen ganger er det for å gjøre dem takknemlige fordi jeg tar meg av dem.
Noen ganger er det fordi de har gjort meg forbanna.
Andre ganger nyter jeg bare å se dem dø.
Men det ville vært flott å ha drept deg.
Det ville vært noe spesielt.
De fant Margots medaljong. Den ekte. Du får den tilbake etter rettssaken.
Du vil aldri fatte hvor mye dette betyr for meg.
Jeg er så lei for at vi løy for deg.
- Vi mente ikke... - Jeg vet hvorfor du gjorde det.
Mamma valgte deg til å oppdra meg. Der traff hun blinken.
Vi har en siste ting til deg.
Doktor Gupta fant dette. Det trengs ikke i rettssaken.
Vi tenkte at du ville ha det.
Herregud.
Å, herregud.
- Vi bør nok dra nå. - Jeg skal følge dere ut.
Takk.
- Når skal Sarah føde? - Om seks måneder.
Og hun vil gifte seg før hun får barnet.
Så du har endelig bestemt deg for å avslutte.
Du er flink i jobben din. Du kunne presset meg hvis du visste alt det.
Du stilte opp da jeg trengte deg som mest. Det glemmer jeg aldri.
Lykke til, Robs.
- Hvor mange er det som kommer? - Rundt 200.
- Skal du dra dit etterpå? - I morgen tidlig.
Jeg kommer snart tilbake.
Hun ville snakke med deg om dette i jula.
Men Joanie syns... at du bør snakke med Rokeby.
Hun tror at det vil hjelpe deg. Jeg vet at han herpa deg, men...
- ...han er uansett faren din. - Han har aldri vært pappa.
Det har alltid du vært.
Kan du treffe meg i kveld? Jeg har en jobb til oss.
Du må kanskje pynte deg litt.
Prøver du å gli inn i mengden?
- Hva går jobben ut på? - Bursdagsgaven din.
- Du kjøpte jo blomster til meg. - Jeg burde gjort noe bedre.
Hvis det ikke er for sent. Jeg vil kjøpe en ny parfyme.
- Det var vel det du ønsket deg? - Fortalte Ilsa det?
Jeg vil ikke velge den for deg. Du velger den, og jeg betaler den.
Etterpå tar jeg deg med ut på middag.
Jeg liker begge disse. Men du må leve med den. I Landroveren.
- Denne lukter kake. - Du liker kake.
Denne er...
- Hva er det? - Jeg liker denne.
Jeg foretrekker også denne.
- Herregud. Den er ikke billig! - Jeg fikser det.
Strike? Takk for dette.
Det betyr virkelig mye.
Du er den beste vennen jeg har.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno