-Vad är det här? -Det är en lista.
Varför har vi varsin?
För att det här är viktigt och jag har strukturerat upp det.
-Ska vi läsa från listan, eller? -Ja.
Och säg inget förrän jag har gått igenom alla punkter.
-Vi får se. -Mamma...
-Okej, kör. Jag är shtum. -Okej.
-Golvet är ditt. -Okej.
Det här är vad jag vill ha. Nummer ett: Jag vill ha ett ölfat.
Jag vet att vi är minderåriga-
-men Paisley hade ett, Design hade ett, Adam hade två.
Sms:a Pais mamma och fråga henne vad hon gjorde.
Vi är vuxna nu, mamma.
Nummer två: Jag vill ha en DJ.
Jag vill inte att en av dina vänner pluggar in sin Ipod i stereon.
Jag vill ha en DJ med skivspelare och såna grejer.
En riktig DJ.
Nummer tre: Jag vill ha tacos och en glasstation med alla såser.
-Nummer fyra... -Tacos kan vi ordna.
-Det är en till sak... -Glass - okej. DJ - okej.
Det var en sak till.
Max, du får inte ha ett ölfat i mitt hus.
Annars köper ungdomarna öl illegalt och tar med sig det in.
Det är inga problem för mig.
Om jag har ett fat och serverar öl-
-till 17-18-åringar så åker jag i häktet.
Men om folk tar med sig öl hit så är det deras föräldrars problem.
-Det sista då? -Jag tänker inte diskutera den saken.
Du ignorerar. Läs upp det!
-Nej, jag tänker inte prata om det. -Du behöver inte vara här, mamma.
Jag ska gå på din examensfest, okej?
Jag ser verkligen fram emot den. Jag är upprymd.
Jag kanske till och med träffar en kille där.
Sist du hade fest och jag inte var här-
-så blev det ett brännmärke från en vattenpipa i soffan.
Vill du veta hur jag vet att ni rökte vattenpipa?
För nån visade mig Facebook-fotona innan du raderade dem.
Just det. Jag kommer på festen.
Och det sårar mina känslor att du inte vill ha mig där.
-Det här handlar inte om dig. -Det säger jag inte.
Jo, du gjorde just det.
Snälla mamma, lyssna bara på mig. Ta ett djupt andetag och lyssna.
-Jag lyssnar. -Okej.
Den här festen handlar om mig och mina vänner. Jag ber om det här.
Det låter som om jag kräver det, men jag är rädd att du ska säga nej.
Jag fattar att du bestämmer, men snälla, låt mig göra det här.
Inget ölfat, visst. Jag vill inte såra dina känslor.
Tack för maten och DJ:n. Var snäll och håll dig borta.
Det var en sak till... Det gäller inte festen.
Jag vet inte, Max. Jag är ganska pank nu. Vad är det?
Jag har pratat med pappa. Han kommer på min avslutning.
-Har han talat om det för dig? -Vad...? Berätta vad du behöver.
Pappa och jag bestämde att jag skulle göra mig i ordning här-
-och sen skulle han köra mig till repetitionen.
Sen skulle vi äta nåt före ceremonin-
-och sen skulle han lämna mig här för familjefesten.
-Har ni planerat det här? -Ja. Nu behöver inte du göra det.
Finns det några andra saker som du vill att jag inte gör?
Ska jag försvinna i tomma intet men ändå betala för allt?
Mamma...
Förlåt, älskling. Ge mig en kram.
Ge mig en kram.
Jag älskar dig.
Vi gör precis som du vill. Det är din stora dag.
Inget ölfat. Inga droger. Jag är hemma hos mormor.
Din pappa kan köra dig. Jag älskar dig.
Vi gör precis som du vill. Inget ölfat. Ingen jag.
-Tack. Jag älskar dig. -Okej.
-Minns du min avslutning, mamma? -Nej.
Mamma, det där är fullvuxna män!
Nåja, hon är vuxen nu. Hon blir förmodligen gravid snart.
Ligg lågt, hon tittar!
Hur ska du sköta det här?
I morgon är den stora dagen. Ditt hus kommer att vara ett vrak.
Max. Kom igen.
Upp och hoppa!
Herregud...
-Ja! -Vad är klockan?
Hon är 11.00. Folk börjar komma 14.00.
Drick det här och ät den här löken. Du måste börja vakna till.
Måste jag äta den här löken?
Raring, din mamma vet.
Det är dags att du lär dig de här hemligheterna.
Svep det här först. Fort.
Bra. Tugga i dig den här nu. Allvarligt.
Herregud!
-Hur ska det här hjälpa? -Det gör det inte.
Herregud. Mamma!
-Men du ska gnugga den mot fötterna. -Verkligen?
-Öppna, Frankie! Öppna! -Där.
Varför ignorerar du mig, Frankie?
För att du skriker.
Det ringer på dörren. Jag öppnar.
-Jag vet. Gör det inte. -Inte gulligt. Mord.
Det är fult att mörda. Det är olagligt.
-Visst är de fina? -Och de matchar din klänning.
-De luktar jättegott också. -Det gör de verkligen.
-Pappa hämtar mig 16.00. -Du måste göra dig i ordning, Max.
Han har inte berättat var vi ska äta. Han har varit så hemlighetsfull!
Hallå? Hallå?
Brorsan! Tack för att ni kom.
-Va? Du kramar mig fortfarande. -Ledsen.
-Det var fint, brorsan. -Jag har väl saknat dig, antar jag.
Herregud, gråter du? Lägg av. Äckligt!
Hej, Dormin. Världens största jude vid 19 års ålder.
-Hej. -Kom till faster. Hur mår du?
Jag mår bra. Jag går första året på Stanford. Det är en omställning.
Dormin! Tack för att du kom!
-Kul att se dig. -Dig också.
-Hej, Marion. Hur mår du? -Hej. Kul att se dig.
-Här är din present. -Tack.
Det är en statsobligation. Den mognar inte förrän år 2031.
-Är det året då jag dör? -Nej.
Det året får hon ju dina pengar. Säg inte att du har bjudit Rich.
Jäklar, Rich! Tar du mig på häcken?
-Lite. -Ser man på.
-Mamma. -Hej, Marion.
-Mamma. Hejsan. -Hallå.
-Mamma... Jag är här. -Jag ser det.
-Är det Tressa? -Hej på dig, läckerbit.
Pappa kommer 16.00. Han ska köra mig till avslutningen.
-Hej! -Jag är Marion. Sams bror.
Hej. Jeff. Jag är Sunnys exman. Hej.
-Sunny! Du ser förtjusande ut. -Tack.
Hur har du hunnit avverka en hel man sen sist?
Du är aldrig här. Ska jag hälsa på min bästa väns bror i Dallas?
-Skål. Gör du dig klar, Max? -Vad är klockan?
-Hon är nästan 15.00. -Vi måste sätta fart!
-Dags att sminka dig! -Tack.
För er!
-Det är jättefint. Tack. -Jag är inte färdig.
Luta dig lite. Tack, hjärtat.
-Jag fattar det inte. -Det gör jag.
Har inte allt gått så fort?
Nej, allt har gått jättelångsamt.
Och det är inte över. Skulle hon flytta hemifrån i morgon?
Hon är inte ens 18 än. Dessutom är hon en dumskalle.
-Du är så vacker, Max! -Tack.
-Hallå? -Är det pappa?
-Hej. Vad händer? -Jag är på flygplatsen.
Du är vad? Har du precis landat?
Du ska nämligen vara här om ungefär tio minuter-
-enligt planen du har gjort upp med din dotter.
Nej, jag ska gå ombord på ett plan. Jag anländer inte.
Jag är på flygplatsen för att flyga.
Jag förstår inte. Har du inte flugit hit än?
Det dök upp nåt i kalendern. Det är väldigt komplicerat.
Det är personligt, så jag kan inte gå in på detaljer.
Vad är det du säger, Xander?
Jag kommer inte. Jag...
Jag kan inte komma. Jag kommer inte.
Jag skäms.
Jag vet att du dömer mig just nu, men folk gör sina val, Sam.
Ja, det gör de.
Och det är inte rätt att döma folk som gör vad de måste.
Okej...
Vänta. Mamma, vad sa pappa?
Mamma?
Han kommer inte, älskling.
Vad har hänt?
Jag vet inte.
Han kommer inte. Han är på väg att gå ombord på ett plan.
Varför gråter hon?
-Xander kommer inte. -Det hade han aldrig tänkt göra.
-Låter bekant. -Kom inte din far på din avslutning?
-Hon kom inte. -Herregud.
Det räcker, hörni.
Max. Maxie. Maxie.
Titta på mig. Titta på mig.
All sminkning förgäves.
Andas, Max.
Jag fattar inte att han inte kommer.
Det är ingen fara. Jag kör dig.
-Det gör du då inte. -Va?
-Vi ska dricka te. -Vad pratar du om, mamma?
Det är min överraskning. Du och jag ska på afternoon tea-
-och sen träffas vi senare på hennes mottagning.
-Det har du inte berättat. -Det var en överraskning.
Jag åker ingenstans med dig, mamma. Jag ska köra Max till repetitionen.
Jag kan köra henne till repetitionen eller vad planen nu var.
Jag kan köra henne.
-Det vore mig en ära. -Mig också.
Jag borde förmodligen köra dig.
Ser du, älskling? Du får välja.
Mamma...
Du är världens bästa mamma.
Jag vill åka med Rich.
Okej, då sätter vi fart.
Okej, jag gör en sen strategiändring.
Rich ska köra Max-
-och jag ska dricka te med min mamma, tydligen.
-Och...Duke och Frankie... -Tjing på dem.
...ska åka med Jeff.
Och alla andra - lycka till, så ses vi på ceremonin.
Jag gillar te.
Det gör inget att du inte valde mig. Det här är till dig, inte din mor.
-Tack. -Jag älskar dig. Grattis.
-Ni får inte åka där bak. -Varför inte? Hundar gör det.
-Ingen bryr sig om en hund kastas av. -Ni har inga bälten där.
-Följ med oss, Sunny. -Nej, inte hon. Det här är speciellt!
Utmana inte ödet. Kom.
-Vad försiggår? -Inget. Kanske.
-Hej. -Hej.
-Hur mår du? -Det känns som vanligt.
Du tänker förmodligen på din framtid just nu.
Jag antar det.
Får jag säga en sak till dig?
-Plast, Benjamin. -Tack.
Mamma, jag ville inte säga det här eftersom...
...jag inte är nåt litet barn längre.
Det här är fånigt...
...men du gav mig ingen examenspresent.
En sak, eller nåt.
Det här är fånigt, men... Det känns lite skumt.
Jag är förvånad. Jag vill inte låta som en idiot...
-Gillar du det? -Det är jättefint.
Bra, för det är inte din present. Följ med här.
-Ser du nåt? -Nej.
Sitt ner. Okej...
Stanna här. Rör dig inte.
Ta av dig ögonbindeln!
Herregud!
Ja, för fan, mamma!
Herregud!
Det där var helt otroligt.
Det känns som att vara i en feberdröm.
-Vi också. -Häftigt. Bryt.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com