AZ ARANYKOR
Gyía!
Mr. Russell, már nincs messze.
Gyía!
Gyía! Gyorsan!
Orvost!
Gyorsan! Siessen! Szerezzen orvost!
Hívja az úrnőt!
Jöjjön! Segítsen!
Mi történt?
Hozzák be!
Óvatosan!
Kerítse elő Mrs. Bruce-t! Gyorsan!
Óvatosan!
Mi történt?
Bejött az irodába egy kézbesítő,
aztán tüzelni kezdett.
- Hozzon párnát és takarót! - Szerzek jeget és törülközőt.
Még lélegzik? Kérem, mondja, hogy még él!
- Érzem a pulzusát. - Tudok segíteni?
Menjen Dr. Loganért!
- Nálunk van egy orvos a házban. - Akkor hívja át!
- De színes bőrű. - Kit érdekel? Menjen már!
És hívassa Mr. Larryt!
Egy titkárt is lelőtt. Szerintem meghalt.
Istenem! Intézze el, amit kell!
- Távol tudja tartani a rendőrséget? - Azt hiszem.
Tarts ki, drágám!
George, könyörögve kérlek! Tarts ki!
- Meglőtték? - Jöjjön! Siessen!
- Kell a táskám. - Menjen! Azt visszük maga után!
- Tehát életben van? - Igen.
Az orvos úton van.
- De életben marad? - Talán.
Nem tudom.
Mi folyik itt?
- Mr. Russellt meglőtték! - Tessék?
- Kicsoda? - Nem tudom.
Dr. Kirkland már átment, hogy segítsen.
Én utána viszem a táskáját.
Vihetem inkább én?
- Larryvel kell lennem. - Persze.
Szólj a nénikéimnek!
- Dr. William Kirkland vagyok. Szabad? - Igen, kérem.
Mr. Russell, hall engem?
- Adjon neki fájdalomcsillapítót. - Nem. Jó, ha érzi, hol fáj.
Látnom kell a sebet.
- Kell tiszta víz, jég és törülköző. - Már hozzák.
Rendbe hozom, Mr. Russell. Sok golyó ütötte sebet láttam már.
- Hová tegyük mindezt? - Ide. Köszönöm!
Segítség kell a seb elszorításához.
- Mutassa meg, hogy kell! - Nyomja itt, hogy ne vérezzen!
Mrs. Russell, kérem, beszéljen hozzá!
- Rendbe fogsz jönni. - Azt szeretném, ha most lefognák.
Hicks, a jobb karjához! Aaron, a lábait!
Engem nézz!
Érzem a golyót.
Közel van a bal kamrához. Útját állta a borda.
Fel fogom nyitni. Ha szólok, adja a fogót!
Most nyomást fog érezni, Mr. Russell.
- A nejére figyeljen! Képes rá? - Ne aggódj! Jó kezekben vagy.
Ez fájni fog.
Itassa fel a vért, hogy lássam!
Fogót!
Egyben van a golyó. Hála az égnek.
Mi baja? Miért reszket?
Ez a sokk hatása.
A láz rázza. Adjon jeget, hogy levigyük a lázát!
- Ne! Tarts ki, George! - Jól van...
Tarts ki! Tarts ki!
Kérem, mentse meg!
Kérem, doktor!
Tarts ki!
Mi történt?
- Miért keltek ilyen korán? - Le sem feküdtünk.
Mr. Russellt meglőtték.
Miss Marian ott maradt éjjelre Dr. Kirklanddel.
Meglőtték?
És miért Dr. Kirklandet hívták?
Nem hívták. Épp Miss Scottnál volt.
Átment, hogy segítsen.
Kész csoda, hogy itt volt.
Remélem, igazad lesz.
- Jobb helye lesz odafent, az ágyában. - Nyilván.
Mit művel itt?
Dr. Logan! Órákkal ezelőtt hívtuk. Hol volt?
Mrs. Strawder ikrei közül az egyik farfekvéses volt.
Ki maga?
Dr. William Kirkland.
Doktor? Hol tanult?
A Howard Egyetemen.
- Bertha... - Ne szólalj meg!
Kivettem a golyót. Nem voltak repeszek.
Már nem vérzik, az ereket összevarrtam.
Aztán jódot és vattát tettem a sebre.
- Mit adott a fájdalom ellen? - A táskámban nem volt semmi.
A szemközti házban volt, amikor történt.
- Ezt vigyék a patikába! - Church!
- De túl fogja élni? - Fennáll a fertőzés veszélye.
Bár úgy tűnik, hogy...
- Mit mondott, mi a neve? - Dr. Kirkland.
Úgy tűnik, hogy Dr. Kirkland mentette az életét.
Isteni szerencse, hogy a közelben volt.
Köszönöm, amit tett. És hála Istennek, hogy itt volt.
Számítunk a diszkréciójára.
Church, intézkedjen, hogy Dr. Kirkland hazajusson!
- Igen, asszonyom. - Köszönöm!
- Erre, kérem. - Köszönöm!
- Hol van? - Odabent.
- Mi történt? - Lelőtték az apádat.
- Hol voltál? - Csak reggel értesültem róla.
- Szóltak a rendőrségnek? - Nem akarják, hogy bárki is megtudja.
- Mik az esélyei, Dr. Logan? - Jobbak, mint lehettek volna.
De most nem segít más, csak az ima.
- A jelek szerint békés az álma. - Ez megnyugtató.
Anyám mondta, hogy mit tettél.
Segítettél megmenteni apámat.
Köszönöm!
Érted akármit megtennék.
És a családodért. Ezt tudnod kell.
Mégis lefújtad a jegyességet.
Sajnálom.
Tévedtem. Nem hallgattalak meg.
Jack mondta, hogy veled volt akkor, és nem történt semmi.
Én ugyanezt mondtam, mégsem hittél nekem.
Megkövetlek érte, de ismered a történetemet.
- Bíztam férfiakban korábban... - Na tessék...
Nem csak én követtem el hibát. Te hazudtál nekem.
Azért, hogy megvédjelek.
És nézd, mi lett belőle!
Erre most képtelen vagyok.
Lehet, hogy apám nem éli túl.
Persze.
Bocsáss meg. A szüleiddel kell lenned.
- Church majd hazakísértet. - Hazatalálok.
Köszönöm, Boles!
Hogy viseled?
Bár gyorsabb lenne a hajó! Új híreket akarok.
Semmit sem tudunk apám állapotáról,
mióta indulás előtt megkaptuk azt a sürgönyt.
Tudom, homályos volt,
de az állt benne, hogy jobban van.
Nos, ennek örülök.
- Jó lesz újra látni a családod. - Igen. Örömmel tölt majd el.
De nekem már Sidmouth az otthonom.
És ezt köszönöm.
Fényt hoztál egy helyre, ahol nagy szükség volt rá.
Tényleg azt akarod, hogy Sarah elköltözzön?
Igen.
Csak egy herceg van.
És mint arra mostanában rájöttem, csak egy hercegnő lehet mellette.
Örülni fog, hogy Mr. Russell jobban van.
Igen. Ha Dr. Kirkland nincs itt, nem is élte volna túl.
Hallottál bármi hírt Larrytől?
Attól tartok, most fontosabb dolgok járnak az eszében.
Miss Scott! Úgy örülök, hogy látom!
Jó utat kívánok önnek Newportba.
- Remélem, boldogulnak nélkülem. - Bizonyára.
Mrs. Van Rhijn nem kap annyi levelet, mint régen.
Jobb, ha elindulok. Előbb elmegyek a szüleimhez.
- Legyen jó utad! - Köszönöm! Mrs. Forte.
Ne dörgöld Agnes néni orra alá, hogy kevesebb a levél!
Igazad van.
Habár Mrs. Foster az Örökségvédelmi Egylettől
igen kitartónak bizonyul.
Újabb könyörgő levelek érkeztek?
Nem úgy vezeti elő, de igen, könyörög.
Látom, hogy a gond Larryvel még mindig nyomja a szíved.
Igen. John elmondta, hogy Larry nem tett semmi rosszat
az eljegyzés napján. Ő ott volt vele.
De ez jó hír, nem igaz?
Az lehetne,
de Larry közölte, hogy amikor ő mondta ugyanezt, nem hittem neki.
Csak Johnnak hittem,
és Larry úgy érzi, ez nem nyújt biztos alapot.
Ez érthető.
De megvolt az okod az óvatosságra.
Ezt beláthatja.
Nyilván igazad van, de...
Jelenleg csak bánatot érzek minden miatt, ami elveszett.
Eltökélte, hogy nem szól a rendőrségnek?
A nyilvánosság nem tudhat erről. Találják meg a tettest, kérem!
- Gyanakszik valakire? - Igen...
Vannak, akik nem bánnák, ha holtan látnák apát.
Legfőképpen Richard Clay.
Lenyomozzuk Mr. Clay-t.
Tegyék!
És ne finomkodjanak!
Köszönöm, uram!
Az, hogy életben maradt, felér egy csodával.
De ne érezze úgy, hogy túlzásokba eshet!
Köszönjük, doktor úr!
Be fogod tartani az orvos utasítását.
Most az egészséged a legfőbb célom.
Ezért okvetlenül le kell mondanom a bált.
Miattam kár lemondani.
- Ha megtudják, mi történt... - Ne engem használj kifogásnak!
És minden egyéb ok hamisan csenghet.
Nem sodorhatod veszélybe a vasutamat.
Jól van.
McAllister könyve velejéig megrázta a társaságot.
A bál lemondása újabb csapás lenne számukra.
Azt nem vennéd a szívedre.
Visszamegyek a klubba.
Neked készülnöd kell a bálra.
Ha jobban leszel, érdemes lenne megjelenned.
Ha mind ott vagyunk, az ékes jele
a stabil és erős családnak egy jól szervezett rendezvényen.
Ahol te vagy a parancsnok.
Mrs. Astor a parancsnok.
Mrs. Astor egy olyan asszony anyja,
akit házasságtörésért bíróság elé fognak citálni.
Te egy hercegnő anyja vagy.
Egy hercegnő szülei vagyunk.
Beviharzott, mint egy dalia,
kivette a golyót Mr. Russellből és megmentette az életét.
Egek! Micsoda tett!
Vajon megtudja-e valaha bárki is,
hogy egy színes bőrű orvos mentette meg a nagy fehér üzletember életét?
Történtek már ennél furcsább dolgok.
És csak azért jött a 61. utcára, hogy engem lásson.
- Kései időpont egy látogatáshoz. - Tudom.
Még nem beszéltük át, de bármelyik percben megérkezhet.
- Newportban nem ér rá? - El akarja mondani, mielőtt elmegyünk.
Fontosnak tűnt.
- Tudom, mit gondolsz. - Te nem ugyanezt gondolod?
Talán egy kicsit. De nem tudom. Még nem beszélt apával?
Arthur nem mondta. De el kell vinnem az ebédjét, amit itt hagyott.
Siessek vissza a patikából, vagy inkább ballagjak?
Ellen itt lesz. Lesz veled gardedám.
Vidd csak el apának az ebédjét!
- Jól van. - Hagyd ezt!
Akkor majd jövök.
Alig várom, hogy halljam, mit mondott Dr. Kirkland!
Jól van...
Tehát igaz?
Igen.
Apám érvénytelenítette a házasságot, de akkor már terhes voltam.
Szülés közben elvesztettem az eszméletemet,
és mikor magamhoz tértem, azt mondták, hogy a kisbaba nem élte túl.
Mr. Scott volt a felelős azért, hogy a gyermeket örökbe adták?
Sok időbe és sok próbálkozásba telt, míg megbékéltem ezzel
és megbocsátottam.
El akartam mondani önnek,
csak nem volt meg hozzá a merszem.
Értem.
Elmegy?
Járok egyet és gondolkozom.
Nagyon sajnálom!
Megértem, ha a legrosszabbat gondolja rólam.
A gondolataim most kuszák.
Majd írok önnek.
Newportba megyünk a bálra.
Igen, én pedig kikísérem anyámat a holnapi vonathoz.
Attól tartok, ez a hír csupán az ellenérzéseit erősíti.
Most úgy tűnik, ez az egész...
lehetetlen.
Azért nem mondtam el előbb, mert zárkózott vagyok,
és sosincs megfelelő alkalom arra, hogy ilyen dolgokról beszéljek.
Igaz.
Feltehetően nincs olyan.
Ég önnel, Miss Scott!
William!
Azt hiszem, ez az öné.
Mi történt?
Az anyja ismer valakit Philadelphiában.
- Ő tud Springsékről. - Jaj, ne!
Mindent elmondott Williamnek.
És nyilván úgy csűrte-csavarta, ahogy neki tetszett.
Ennek vége.
Ezt ő mondta neked?
Nem hiszi, hogy szembe tudunk szállni vele.
- Miért tenné? - Csak megdöbbent.
A szerelem nem tűnk el varázsütésre.
Bármi is történik, érdemes vagy egy olyan férjre, aki megért téged,
becsben tart, és a tenyerén hordoz.
Bár tudnék hinni ebben!
Jó éjszakát!
Ilyen korán? Remélem, nem vagy beteg.
Biztos, hogy nem.
Jó éjt!
Mariant nem kór gyötri.
Egészen más emészti.
Hogy érted ezt?
Marian megtudta,
hogy Mr. Russell nem tett semmi rosszat az eljegyzés estéjén.
És most?
Mr. Russell kételkedik abban, hogy összeillő párt alkotnak-e,
ha Marian nem bízik benne.
Hála az égnek! Valaki észszerűen gondolkodik.
Mert beházasodni abba a családba...
Ugyan, Agnes, itt nem az a család a lényeg,
hanem Marian és a férfi, akit szeret.
Ne légy naiv! Ez nem csak egy férfit jelent,
egy életmódot is,
és Marian jobbat érdemel.
Egy stabil, régi, hagyományos családból való férfit.
Az nem garantálja a boldog házasságot.
Amikor hozzámentél Arnoldhoz, mindez megvolt.
Mit éreztél iránta?
Már nem sokra emlékszem.
Ezt szánnád neki?
Mariannek?
Azt hittem, nem rajong Wagnerért.
Semmiképp. Az ízlésem feddhetetlen.
De nem csak azt tesszük, amit szeretünk.
Az ott Mrs. Winterton? A férje halála óta nem láttam.
Nem hiszem, hogy sokat jár el otthonról.
Azt gyanítom, hogy szép summát hagyott rá az ura.
Nyilván. Nem voltak gyerekei.
Milyen érdekes!
- Nagyon örvendek. - Én is.
- Bocsásson meg. - Természetesen.
Rég találkoztunk.
Részvétem a férje halála miatt.
Köszönöm!
Természetesen szomorú, de nem szenvedett túl sokat.
De akkor is. Ez egy nehéz időszak. Át kell szerveznie az életét.
Remélem, a család és a barátai támogatják.
Nem igazán.
New Yorkban nincsenek rokonaim,
és a barátok is inkább Joshua barátai voltak.
De még itt a társasága.
Idősek, de a szívükön viselik a sorsom.
Ha valaha beszélni akar valakivel,
aki nem a néhai Mr. Winterton társasága,
felajánlom szíves szolgálataim.
Hát persze. Most ezzel foglalkozik, igaz?
Ügyfelek pénzét kezeli.
Úgy mondanám, hogy az életüket kezelem.
- És az enyémet is kezelné? - Nagyon is, már ha ön hagyja.
Meséljen az életéről!
Bizonyára Newportba megy, Mrs. Astor híres báljára.
Valóban oda megyek, de idén nem Mrs. Astor rendezi.
Máshol lesz az estély. Mrs. Russellnél.
- Egek! - Mi az?
Ön nem szerepel Mrs. Russell listáján?
Nem. És maga az egyetlen New Yorkban, aki tudja, miért.
- Ott volt a lánya esküvőjén. - Mr. Winterton még élt.
Az a nő azt hiszi, elfelejthet.
Ha lesz újabb esküvő, arra nem hív meg.
- Egyhamar nem lesz újabb. - Milyen kár.
- Vissza kéne mennünk. - Muszáj?
Legyen erős!
Tudatni akartam, hogy a vendéglista majdnem teljes.
Örömmel hallom, hogy jól haladnak a bál előkészületei.
Azt is közölném, hogy meghívtam Mrs. Fane-t,
és szívesen látom Charlotte-ot is, ha jönni akar.
- Meghív engem? - De hisz ez abszurd.
Hogy merült fel önben, hogy támogatnék ilyesmit?
Tönkretenne minket.
Mrs. Astor, nem idegenekről beszélünk.
Aurora Fane a mi kedves barátunk, ő pedig az ön lánya.
Örökre száműzné őket?
Nem tűrhetjük, hogy a válás kórja
megfertőzze társasági köreinket, amit óvunk.
De anyám, hát nem érted, hogy Mrs. Russell ajánlata megmenthet?
Nem a saját gyermeke javát akarja?
Ha elfogadja őket, az járványt idéz majd elő.
És abban nem vehetek részt.
Életem hátralévő részében
a kandalló előtt varrogassak?
Előbb tanulj meg a tűbe cérnát fűzni!
Mrs. Astor, remélem, meggondolja magát.
Nem fogom.
És ha kényszerít,
nem csinálok titkot abból, hogy miért nem jelenek meg a bálján.
Jó napot!
Menni fog, köszönöm.
Miss Brook van itt.
Miss Brook! Köszönöm, hogy eljött.
Szerettem volna megköszönni önnek mindazt, amit tett.
Hálásak vagyunk érte. Ha elfogadna tőlem egy új ruhát...
Nem. De örömmel látom Mr. Russellt ülni és beszélni.
Nem így volt, mikor legutóbb együtt voltak.
Nos, bocsássatok meg, engem várnak az üzleti ügyek.
Jól tudja, hogy szerintem nagy kár, hogy kútba esett a dolog.
- Szerintem is. - Igen. Kár érte.
Ezek szerint vannak kételyei?
Remélem.
Megkönnyebbültem, hogy így látom önt,
de nem akarom fárasztani.
Még egyszer köszönöm, Miss Brook.
Kikísérem.
Szóval, mi lesz a newporti idényzáró bállal?
George bíztat, hogy rendezzem meg.
Hector és Gladys már útra keltek,
és mint tudja, George nem tesz feljelentést,
tehát arra nem hivatkozhatok.
Igen eltökélt ember.
Semmi sem árthat az üzletnek, amin épp dolgozik.
Tehát, a bálra sor kerül.
És meghívtam Mrs. Fane-t és Mrs. Draytont is.
Véget akar vetni az elvált nők száműzetésének?
Éppen ideje. Nemde?
És Mrs. Drayton válása jó esélyt ad erre. Legalábbis én azt hittem.
Mrs. Astor tehát ellenzi?
Még korai megmondani.
Sajnos nem leszek ott, hogy támogassam.
Micsoda? Nem jön el a bálra?
Látta, mennyire kellemetlen ez Larrynek.
Ne adja fel!
- Nem látom, mi mást tehetnék. - Badarság.
Csurom véresen segített megmenteni George életét.
Maga nem törékeny virágszál.
Abban a pillanatban úgy láttam magát, ahogy Larry látja.
Fényes jövőjük lehetne. Nem harcol meg érte?
A döntés nem rajtam áll.
Larry már világossá tette ezt, és...
Ha ilyen biztos benne, akkor nyilván így a legjobb.
Annyira kedves tőled, hogy eljössz hozzánk a csodás, új házadból!
Remélem, nem vagyok láb alatt.
Dehogy. Öröm, hogy megint köztük vagy.
Milyen az új otthonod?
- Ki viseli gondod? - Mrs. Clancy.
Kedves, de nem főz olyan jól, mint Mrs. Bauer.
Persze, hogy nem.
A nyomába se érhetne.
Ő is takarít rád?
Minden nap átjön két nő.
De Mrs. Clancy intézi, nem én.
Az inas hercegi módon él. Lesik minden óhaját.
Mi baj van azzal? Kiérdemelte, nem igaz?
Azok a nők fiatalok?
Bizonyára.
Mit számít az?
Remélem, semmit.
Megjöttél.
Hogy van Mr. Russell?
Azt hiszem, a nehezén már túl van.
Imádkozom érte.
- A diszkréciónkat kérik. - Milyen rettentő bűntett!
Nem akarnak kizökkenni a kerékvágásból, ezért megtartják a bált.
Igen merész lépés ez jelen körülmények között.
Igazi bátorságot jelez.
Igen. Mi több, Mrs. Russell mondta,
hogy meghívta Aurorát és Charlotte Astort.
Mi? Biztos, hogy Lina Astor ezt nem helyeselheti.
Nem. Csöppet sem helyesli.
Ezen nem csodálkozom. Elvált asszonyok hada?
Mi a következő a listán? Földtúrók? Leányanyák?
Mrs. Russell veszélyes terepen jár.
Amúgy sem tervezem a részvételem. Hogy ne kelljen látnom Larryt.
Igen. Ada nénéd említette,
hogy te és Mr. Russell nehezteltek egymásra,
de el kell menned hozzá, Marian. Valld be, hogy tévedtél!
- Te bevallod, ha tévedsz, anya? - Nincs rá szükségem. Sosem tévedek.
Azt hittem, nem szíveled Mr. Russellt.
Meggondoltam magam.
Talán Larry is így tesz majd.
Nem áll szándékomban kideríteni.
Mr. Van Rhijn.
Parancsoljon.
Köszönöm!
Mit tehetek önért?
Csak érdekel, tudja-e, hogy áll a helyzet Larry és Marian között.
- Larry nem tett semmi rosszat. - Tudom.
De úgy fest, hogy ez nem jelent nagy változást.
Marian nem akar a bálba menni.
Igen, tudom.
Arra gondoltam, hogy talán én jobb belátásra bírhatnám.
Miért? Mert segíteni akar nekem?
Hát persze. Ezt biztosan ön is tudja.
Azt tudom, hogy kérni akar valamit, Mr. Van Rhijn.
Rátérhetnénk?
Fontolóra venné azt, hogy meghívja Mrs. Wintertont a bálra?
Szent egek!
Azt hittem, a férje halálával ő is ködbe vész.
- Mit szól Mrs. Astor? - Mrs. Astor nem szíveli őt,
de úgy vélem, az ön támogatása esetleg ellensúlyozza ezt.
Közel a nap, amikor ön olyan erős lesz, mint Mrs. Astor.
Vagy erősebb.
Legyen így, Mr. Van Rhijn. Meg fogom hívni.
De elvárom, hogy Mrs. Brook is ott legyen.
Remélem, ön sem okoz csalódást.
Valóban.
Oscar! Merre jártál?
Elintéztem pár dolgot, mielőtt Newportba mennénk.
Egyébként ma összefutottam Mrs. Russell-lel.
És rendkívül csalódott amiatt, hogy Marian nem jön a bálba.
Tényleg a szívéhez nőttél.
Nagy kár lenne, ha kihagynád.
Ha Marian nem óhajt megjelenni, tisztelnünk kell a döntését.
Nem ő lesz az egyetlen, aki nem megy el.
Semmiképp.
De gondoljuk meg, mit éltek át Russellék!
Ki lehet az ilyen későn?
A te Mrs. Fostered.
Nem marad soká.
Épp egy vacsorára tart.
De ő nem az én Mrs. Fosterem!
Mrs. Philip Foster.
Köszönöm, hogy eljött.
Mrs. Foster a New York-i Örökségvédelemtől.
Félek, azt mondja, nem válaszoltam a leveleire,
és ezért elnézést kérek.
Mrs. Van Rhijn, csak az a fontos, hogy most beszélhetünk.
Ön nagyon kedves.
Tévednék netán, vagy amikor legutóbb itt jártam,
volt ott egy bájos portré Robert Livingstone-ról,
az állam jeles kancellárjáról?
Valóban így volt. Jó a memóriája.
Tudta, hogy ő eskette fel elnöknek
George Washingtont?
A családja mély, történelmi gyökereiről be kell számolnia.
Érdeklődése a családom iránt hízelgő,
de mindketten tudjuk, hogy csak egyvalami miatt jár a nyomomban.
- Ez igaz. Szeretnénk... - Hadd szakítsam félbe.
- Agnes néni... - Maradjatok! Tudjátok, mi a helyzet.
Agnes, amit viszont nem tudsz...
Hadd vessek most véget ennek a kínos zűrzavarnak!
Az az igazság, és ezt már mondanom kellett volna,
hogy nem adhatok adományt az egyletnek, mivel...
már nem áll rendelkezésemre elegendő forrás ehhez.
De mi nem adományt várunk el magától, Mrs. Van Rhijn.
Bőven van pénzünk.
Amit szeretnénk öntől, az a neve.
Mint alelnöké.
A New York-i Örökségvédelmi Egylet alelnöke?
Igen.
Jaj, Agnes! Micsoda megtiszteltetés!
Nos, így van, ez... nagy megtiszteltetés.
Mrs. Foster, nagyon sajnálom,
teljesen félreértettem a helyzetet, és közben bolondot csináltam magamból.
Vissza tudna jönni, miután megjöttünk Newportból,
hogy rendesen megbeszéljük?
Okvetlenül.
És most rohannom kell. Jó estét mindannyiuknak!
- Jó estét! - Jó estét!
- Jó éjszakát! - Köszönöm! Jó éjt!
Te tudtál arról, hogy ezt akarja?
Írtam neki, és... igen, tudtam, hogy valami effélét.
Egy bizonyos Miss Bridget keresi.
Bridget?
Mrs. Bauer úgy vélte, kissé vézna vagy. Küldött velem a kedvenc gulyásodból.
Engem aggaszt, hogy ha kihagyod ezt a bált,
az szóbeszédet kelt majd.
Erre nem gondoltam.
Ha Mrs. Russell tényleg meghívja Aurorát, és ő elfogadja,
remélem, te is megfontolod, Marian.
Bannister. Úgy vélem, most végre jöhet a vacsora.
Oscar, nem ülnél ma édesanyád mellé?
Nem.
Tessék?
Ideje, hogy az asztalfőn legyen a helyed.
De mindig te...
Te vezeted a családot, ahogyan ezt a házat is.
Ideje, hogy ennek jelét adjuk.
Én ide ülök, Marian mellé.
Agnes!
Köszönöm!
Mrs. Bauer nagyon figyelmes. Te nemkülönben.
- Kérsz belőle? - Ettem, mielőtt eljöttem.
Miért nem ülsz le?
Cseléd vagyok.
De nem nálam.
Ebben a házban az úr vendége vagy.
- Ez nem tréfa? - Persze, hogy nem.
Szívemből köszöntelek.
Sokkal jobb érzés, ha itt vagy.
Nem hozlak ezzel kínos helyzetbe?
Nem érzem kínosnak.
Csöppet sem.
Akkor jó.
Mesélj a napodról!
Hát, reggel felkeltem és elkezdtem csinálni a reggelit...
Egy kicsit ledőlök.
De hát bejelentkeztünk a szabóhoz. Ő készíti az estélyiket.
Már elküldtem a méreteimet. Nem lehet gond.
Elhozzuk a tiédet.
Mi baja van a leánynak?
Majd útközben elmesélem.
Miss Gladys!
Fenség!
Adelheid? Hogy kerülsz te ide?
Mrs. Russell kért, hogy én viseljem a gondját.
Akkor most...?
Ha fenséged is szeretné. Remélem, hogy igen.
A levél Miss Bolesé, benne egy jegy Angliába.
Több is van benne, remélem.
Sokkal több, fenség.
Pihenjen egyet, mielőtt hazatér!
Erre tessék!
Örömmel tölt el, hogy az anyja belátta saját hibáját.
Szerintem ő másképp fogalmazna.
- Köszönöm! - Hölgyem.
Szervusz!
- Szervusz, Aurora! Nagyon örülök. - Jó, hogy eljöttél.
Tudjuk, hogy Mrs. Astor megjött-e Newportba?
Nem kaptam hírt erről.
Ön eldöntötte, elmegy-e a bálba?
Nem teljesen.
Biztosra vettem, hogy úgysem hívnak meg.
Az még azelőtt volt, hogy Mrs. Russell habókos lett.
Ott nem fut össze Lina Astorral.
Még az sem biztos, hogy én megyek.
Úgy vélem, ha Mrs. Russell új hagyományt akar,
támogatnunk kell.
Egy est az asztalfőn, és máris nekimész a világnak.
- Megvan a ruhája, nemde? - A ruhám megvan.
Merszem nincs hozzá.
Mrs. Russell annyit harcolt magáért!
De mit tehet ő a rám szegeződő tekintetekkel?
Együtt kell belépnünk a terembe.
- Hogyan? - Ha Aurora meg meri tenni,
akkor mi is.
- Nemdebár, Marian? - De. Együtt bátrak leszünk.
Tökéletes az alkalomhoz.
Igen.
Gyönyörű vagy, Dorothy!
Köszönöm! Bűbájos a színe, nem igaz?
Mrs. Kirkland.
Mrs. Trumbo.
Erre jártam és az ablakon át láttam önöket.
Meg kell mondanom, meglep, hogy itt találom, Mrs. Scott.
Az utolsó simításokat végzik a kuzin ruháján, a báljára.
- Itt a lánya estélyije. - Igazán köszönöm.
Tehát Miss Scott mégis jelen kíván lenni?
Miért is ne?
Tudom, a fiam meghívta,
- de az még azelőtt volt. - Mi előtt?
Mielőtt megtudta az igazat a lánya múltjáról.
A lányomnak nincs mit szégyellnie.
- Becsapta a fiamat. - Nem tett semmi ilyet.
Akart mesélni a fiának élete legnehezebb korszakáról.
- De nem tette. - Még.
Tervezte,
de ön élt a lehetőséggel, hogy úgy terjessze a hírt,
mint patkány a pestist. Hogy a fia eltántorodjon.
Én nem vettem rá semmire. A maga lánya tévesztette meg őt.
Azt reméltem, hogy Peggy illő módon kimenti magát.
Örökre rejtély marad,
hogy lát mindenki másban makulákat és hibákat, de magában nem.
Mit merészel?
A férje lelkész. Nem kell emlékeztetnem a passzusra:
"Mert mindnyájan vétkeztek, és nélkülözik az Isten dicsőségét."
Dorothy! Kisebb hevülettel.
Elfogyott a türelmem. Többé nem fogom vissza magam.
Talán fogadja meg a kuzinja tanácsát!
Talán maga szálljon le a magas lóról!
Megillette egy bizonyos fajta előjog
a népünk körében, itt, Newportban, ami illúzióba ringatta magát.
Miféle illúzióba?
Olyanba, amitől elvesztette a jóságát, a modorát és kedvességét.
De én nem Newportban élek.
Mi családostul fogunk részt venni a bálon.
A férjem gavalléros adományt adott,
mert az a tiszteletre méltó cselekedet, Mrs. Kirkland.
- Hogy állunk? - A ruha hibátlan. Köszönöm!
- Hozzak önnek valamit, Mrs. Kirkland? - Nem, nem kérek.
Jobb, ha megyek. Ma díszvendég leszek egy rendezvényen.
- Nos, a bálon találkozunk. - Igen, hogyne.
És Mrs. Scott, akár eljön a lánya, akár nem,
nekem elég, hogy a fiam most már tudja az igazat,
és meggondoltam magát.
Ha valóban ő döntött így,
akkor a fia soha nem is érdemelte meg az én Peggymet.
Apa.
Dr. Kirkland.
Mrs. Russell.
Mr. Russell.
- Dr. Kirkland. - Miattam nem kell felállni.
De. Kibírom.
Örömmel hallottam, hogy javul az állapota, amikor a fia eljött értem.
Írhattam volna,
de előbb beszélni akartam Dr. Logannel az estéről, amikor átjött.
Hála az Úrnak, hogy itt lehettem.
Dr. Logan nem kertelt.
Ha ön nincs a Brook házban, ami csak véletlen volt,
halott lennék.
Nos...
Ehelyett, a szükséges eszközök,
gyógyszerek és asszisztensek nélkül,
ön megmentett.
Nos...
Hadd fejezzem ki a hálámat.
Remélhetőleg felér azzal, amit tett.
- Kinyithatom? - Kérem.
Ezt nem fogadhatom el.
Miért?
Tán többet ér, mint az életem?
Elhiheti, hogy nem.
Akkor is...
Az egész családunk nagyon hálás mindazért, amit tett.
Ön kockáztatott.
Ha a dolog rosszul sül el és meghalok,
akadt volna, aki magát vádolja.
Szóval többek között még bátor is volt.
Lekötelez azzal, ha elfogadja.
És itt van ő!
- Oly büszkék vagyunk rád, fiam! - Miért?
Mert megmentetted az iparmágnás életét.
Nem szólva a csinos summáról.
Hálás vagyok, hogy segíthettem,
de nem özönlenek majd hozzám az ilyen rablóbárók.
Lassan ideje indulni. Menj, vedd fel a báli ruhád!
Én nem megyek.
Micsoda?
Ez a mi családi eseményünk.
Ne hagyd, hogy az a nő elrontsa!
"Az a nő"?
Te sosem kedvelted, igaz?
Csak annyit mondok, hogy remek emberismerő vagyok.
De nem lehetsz a bírája.
Hány embernek mondtad el, anya?
Én?
Mi tudtuk meg legutoljára.
Mrs. Brown szerint Philadelphiában közismert tény.
Mrs. Brown tudja. Ki még?
Mrs. Oden. De ne engem hibáztass!
Hogy lett ebből pletyka? Bemocskoltad a lány jó hírét!
Nem tettem ilyesmit. Azt ő tette önmagával.
Nem érted, hogy a fiad ezt a nőt szereti?
- Szereti? - Igen.
Fiam... Majd elmúlik.
Lesz sok más férfi, már a mai bálon is.
Nem ez a megoldás, Elizabeth.
Hagytam volna, hogy az orránál fogva
az oltár elé vezesse?
Mit szóltak volna, ha a lelkész fia őt veszi el?
Talán azt, hogy ember, mint mi.
Foltot ejtett volna a család nevén.
És ezt nem tűrhettem el.
Olyan család vagyunk, amely szeret és megbocsát.
De ő még esélyt sem adott a megbocsátásra, mert elhallgatta előlünk.
Nem lehetsz olyasvalakivel, akinek ennyire bűnös múltja van.
Asszony!
Te sem vagy tökéletes!
Egy hazug nő pártjára állsz a nejeddel szemben?
Kötelességem megvédeni a fiunkat!
Felnőtt férfi!
Járt volna Williamnek és Miss Scottnak egy esély,
hogy ők maguk intézzék el.
Esélyt adtam, hogy megtudja az igazat és döntsön.
Nem. Azt nem adtál.
Igaza van.
Zűrzavart okoztál, és fájdalmat! És nem ez volt az első alkalom!
Eddig, és ne tovább!
Azt tettem, amit jónak tartottam.
Kinek jó ez?
Hogy megy az idő!
Vár ránk a kocsi.
Odakint találkozunk.
A férjem nélkül menjek a kocsihoz?
Szeretnék szót váltani Williammel.
Négyszemközt.
Én csak a legjobbat akarom neked.
Nem kell papolnod.
Az jó, mert nem is áll szándékomban.
Csak annyit mondok,
hogy neked kell eldöntened, milyen ember akarsz lenni,
és mit akarsz az élettől.
Ezért hálás vagyok.
Ne feledd...
Jó Urunk már kijelölte az utat számodra.
Bár tudnám, melyik irányba vezet!
Te valóban elmész oda?
Igen. Meghívtak és elmegyek.
Nem érted, hogy ez is csak Mrs. Russell újabb fondorlata?
Az ottléted kínos helyzetbe hozza majd a többi jelenlevő nőt.
Már ha lesznek ott egyáltalán.
Ezt jelentem most neked?
Egy kínos helyzetet?
Charlotte...
Én védeni próbállak téged.
Nem, anya. Te szokás szerint csak önmagadat véded.
Kedves, hogy fogadja a vendégeimet, Hector. Köszönöm!
Nincs mit.
- Hol van Mr. Russell? - A szobájában. Pihen.
- Más nem tudja, mi történt? - Nem kell tudniuk.
Végre! Már kerestetni akartunk.
- Szerinted csinos vagyok? - Csodálatos.
Sok munka kellett hozzá.
- Nemde, anya? - Reméljük, hogy megérte!
Ha Mrs. Astor sikerrel jár, senki sem jön.
Asszonyom, megjöttek az első hintók.
Ez azt jelenti, hogy több, mint egy.
- Nem biztos, hogy menni fog. - Biztos menni fog. Együtt.
Ne aggódj, melletted leszek.
Csak abban reménykedem, hogy az örökségvédők
nem vesztik el az új alelnökükbe vetett hitüket,
ha rájönnek, hogy ezen részt veszek.
Szerintem jobb dolguk is van, mint a ténykedéseid ellenőrzése.
Nem tudom elképzelni.
Mrs. Joshua Winterton.
Mrs. Winterton.
Nagyon kedves, hogy engem is meghívott.
Nos, közös múltunk okán
ön jobban ismer engem bármelyik másik nőnél.
Egy nap barátok is lehetünk?
Nem valószínű. De történtek már furcsább dolgok is.
Kérem, fáradjon a teraszra, és lelje örömét a díszkivilágításunkban!
Jó estét!
Mr. és Mrs. Charles Havemeyer.
Köszönöm!
Hiba volt eljönnöm.
Badarság.
Nincs semmi a világon, amit szégyellned kéne.
Ne hagyd, hogy mások mondják meg, ki vagy!
- Szervusz! - Jó estét!
- Gyere! - Káprázatos vagy.
Mrs. James Drayton.
Mrs. Drayton. Az édesanyja nem tartott önnel?
- Attól tartok, nincs jól. - Értem.
Sajnálattal hallom.
Mrs. Drayton, remélem, nincs sok gondja.
Kedves öntől, herceg. Köszönöm! Nagyon hálás vagyok.
Mrs. Forte és Mrs. Van Rhijn.
Mrs. Russell.
Hogy van Mr. Russell?
Meglepően jól.
Remélem, később lejön.
És Mrs. Astor?
Bemutathatom Mrs. Fortét?
Fenség.
A nővére, Mrs. Van Rhijn. A herceget ismerik.
Hogyne. Bár még alig beszéltünk.
Miss Brook és Gladys mindent elmondtak önről.
Azért remélem, nem mindent.
Mrs. Charles Fane és Miss Brook.
Miss Brook, jó, hogy eljött!
- Szívesen látjuk itt, Aurora. - Köszönöm, hogy meghívott.
Már ismerik a hercegnőt.
Örülök, hogy látom.
Miss Brook. Mrs. Fane, parancsoljanak!
Mr. és Mrs. Clement Moore.
Annyira jó látni, hogy mindannyian teljes pompájukban ragyognak!
Igen.
Majdnem mindenki.
Mr. és Mrs. Benjamin Porter.
Igazán örvendek.
Köszönöm, hogy eljöttek.
Mrs. Astor.
Lina. Charlotte mondta, hogy gyengélkedik.
Örömmel látom, hogy gyorsan felépült.
Köszönöm!
Bár úgy érzem, hogy könnyen visszaeshetek.
- Herceg. - Mrs. Astor.
Mr. és Mrs. Frederick Bronson.
Az Mrs. Astor.
Mrs. Astor az.
- Itt van Mrs. Astor. - Mégis eljött.
Nos... Hát nem lenyűgöző?
Miért gondoltad meg magad?
Lehet, hogy a helyzeted kellemetlen,
de te nem vagy kellemetlenség.
Te az én lányom vagy.
Azt hittem, ha választanod kell köztem és a társaság között,
mindig a társaság diadalmaskodik.
És ez is azt bizonyítja,
hogy nem vagy mindentudó.
Köszönöm!
Hölgyeim és uraim!
A bál kezdetét veszi.
Először nem tudtuk, mit is művelünk.
Nem értem, hogyan birkózol meg hárommal.
A gyerekekkel könnyű. A férj igényli a vesződséget.
Úgy vélem, egy jóképű úriember tart errefelé.
Biztos, hogy nem miattam jön.
Szabad egy táncra?
Jól érzed magad?
Igen.
Bírni fogod?
Bírni fogom.
- Van hír a nyomozásról? - Még nincs semmi konkrét.
És Miss Brook ügyében?
Nincs.
Ne hagyd, hogy egy félreértés a boldogságod útjába álljon.
Bár mindig lesznek nézeteltérések,
azokat mérd össze az értékekkel, amik összehoztak titeket.
Nos, irány a bál!
Tudtam, hogy meggondolja magát.
Jó estét, Mrs. Scott!
Ha megbocsát nekünk...
Hagyd békén!
Szabad egy szóra?
Hogyne.
- Szerinted miről van szó? - Nem tudom. És félek reménykedni.
Attól tartok, ezt meg fogom bánni.
Nem, Lina. Csak hálát kell tanúsítani.
Bertha Russell elérte,
hogy a csélcsap lányát nyilvánosan üdvözölje egy igazi herceg.
Igen. Egy szélhámosokkal és félvilági nőkkel teli bálteremben.
Lina. Bertha Russell terme a jövővel van tele.
Ne ragaszkodjon túlzottan a múlthoz, mert felkapja és magával sodorja.
Hölgyeim! Remélem, jól szórakoznak.
Hogyne. Mrs. Fish arra próbál tanítani, hogy ne féljek a jövőtől.
Miért tenné? A jövő Amerikáé.
Talán épp ez tölt el félelemmel.
Elnézést.
Nincs szó arra, mennyire örülök, hogy itt vagy.
Mind itt vagyunk.
Úgy, ahogy akartad.
Talán nem ez a legjobb időpont és hely, hogy szóba hozzam,
mégis megragadnám az alkalmat.
- Úgy tudom, elhidegült Peggytől. - Én nem így vélem.
- Megszakadt a szíve. - Az enyém is.
Én nem tekintem Miss Scott múltját bűnnek.
Örül, hogy itt lehet?
Tudhattam volna, hogy ön az egyetlen, aki elérheti.
Sokkal többet is elérhetek, ha hagyja.
Hagyni fogom.
Mert könnyebb olyan férfival beszélni, aki tudja az igazat rólam,
és nincs ok a színlelésre.
Tudja, nekünk...
Nem kell itt megállnunk.
Mire céloz?
Van háza New Yorkon kívül?
Van egy házam a Hudsonnál, de meglehetősen szerény.
Nekem is.
Nem látogatjuk meg egymást hívatlanul,
de a városban...
egy pár lennénk.
Civakodó pár.
Mindez akkor, ha...
Ha egybekelünk.
Az ön pénzével és az én kapcsolataimmal
az egész világot meghódíthatjuk.
Mit szól hozzá?
Azt...
hogy jöjjön el löncsre, mikor visszatérünk New Yorkba.
Akkor ez lesz mostantól?
Elvált nők és parvenük tapossák a parkettet,
és nekünk egy szék is bajosan jut?
A társaság átalakul, Agnes.
A fortélya az, hogy alkalmazkodj az újhoz, de ne billentsd fel a hajót.
Alig hiszem el, hogy itt lehetek.
Azt hittem, számomra mindennek vége.
Mrs. Russellnek köszönd meg!
Nagy kockázatot vállalt.
De úgy tűnik, hogy megérte.
Jól érzed magad?
Kell egy kis friss levegő.
Hallgatom.
Szeretem a lányát, uram.
És ha megengedi, szeretném őt feleségül venni.
Közös életet akarok a lányával, és gyerekeket.
Van elég pénzem ahhoz, hogy eltartsam és oltalmazzam.
Tisztában van vele, hogy a házasságot a férfi köti az arájával,
nem a kettőjük szülei?
Igen, uram.
Arthur!
Szabad?
Beszéltem az apjával.
Tessék?
Mikor elment, azt hittem, vége.
Aligha.
Megígérem, hogy ha elfogad, többé soha nem hagyom el.
Arthur!
Miss Scott...
Nőül jön hozzám?
Nem hittem, hogy eljössz.
Csak Aurora Fane miatt.
Természetesen.
Most én kérek bocsánatot.
Nem értem, hogyan kuszálódhattak össze ennyire a dolgok kettőnk közt.
Pánikba estem, azt hiszem.
A legrosszabbat feltételeztem, merthogy az történt velem a múltban.
Miért lenne jobb a jövőben?
Nem tehetjük jobbá?
Megpróbálhatjuk.
De az életben semmi sem garantált, Marian.
Nem kétlem, hogy hibázni fogsz, akárcsak én.
És amikor így lesz, megint faképnél hagysz?
- Nem csak a te hibád. - Szerintem sem.
Akkor mit tehetünk?
Nos...
Egy dologra mérget vehetünk.
Ma este nem oldjuk meg minden gondunkat.
De, Miss Brook, szabad egy táncra?
Min mosolyogsz így?
Semmin.
Nem boldogtalan, George.
Valóban nem az.
Kihúzod a talajt a pletykák alól. Erősnek tűnsz.
És te ismét győztél.
A legjobbat akarom mindannyiunknak.
Be kell vallanom,
mióta meglegyintett a halál szele, másképp gondolom.
Igazán?
Nos, ha ez jó, örülök.
De főleg megkönnyebbültem, hogy még itt vagy velem.
Mire készülsz?
Visszamegyek New Yorkba.
Egyedül nem mehetsz. Nem vagy elég jól.
Larry is velem jön. A kocsiban van.
De nem békültünk ki este? Nem jössz vissza a 61. utcára?
Sajnálom.
Azt hittem, érted, hogy csak az üzlet miatt jöttem ide.
Csak az üzlet miatt?
És mert tudom, milyen fontos, hogy pontot szerezz Mrs. Astortól.
Igen, igaz.
De nagy kár, hogy közben a lányunkat bábunak használtad.
Sose fogod megérteni?
Azt akartam, hogy megszökjön ebből a kalitkából.
De házasságra kényszerítetted.
- És te kísérted az oltárhoz! - Épp ezt nem tudom megbocsátani!
Nem azt rovom fel, hogy kíméletlen vagy.
Azért csodállak.
Én is az vagyok.
De én az üzletben vagyok ilyen, és nem a szeretteimmel.
Én a szeretteimért vagyok kíméletlen! Nem veszed észre?
- Ez a merénylet miatt van? - Talán.
Megvizsgáltam az életemet, és nem minden tetszik, amit látok.
Tehát nem jössz haza?
Csak ha tudjuk, mit akarunk.
Én tudom, én mit akarok.
Hát persze.
Én, veled ellentétben, még nem tudom.
Uram!
Máris megyek.
Apa hol van?
Korán keltél. Azt hittem, délig alszol.
Híreim vannak, és szétvetnek.
Az orvos megígértette, hogy hallgatok,
míg el nem telik pár hónap. De az tegnap volt,
és először Hectornak szóltam.
Szóval...
Kisbabát várok.
Keressük meg apát!
Mondjuk meg neki együtt! Nagyon fog örülni.
Anya!
Fordító: Szojka László