Hypp!
Mr. Russell, du er snart hjemme.
Hypp!
Kom igjen!
Hent hjelp!
Fort! Kom ut!
- Hent fruen! - Jeg tar hånden din.
- Hva skjedde? - Få ham inn.
Forsiktig.
- Hent Mrs. Bruce øyeblikkelig. - Ta det pent.
Hva skjedde?
Et bud kom med en pakke, og så begynte han å skyte!
- Hent tepper og en pute! - Jeg ordner is og håndklær.
- Puster han? Si at han gjør det! - Han har puls.
- Hva kan jeg gjøre? - Tilkall dr. Logan!
- Vi har en doktor i huset. - Så få ham hit!
- Men han er farget. - Hva så? Hent ham! Og tilkall Mr. Larry.
En sekretær ble skutt. Han er nok død.
Herregud, gå til kontoret.
- Kan du holde politiet unna? - Jeg tror det.
Bli hos meg, kjære. Vær så snill, George. Bli hos meg.
- Har han blitt skutt? - Skynd deg!
- Jeg trenger vesken min. - Vi tar den med for deg!
- Er han i live? - Ja.
Doktoren er på vei.
- Vil han overleve? - Kanskje. Jeg vet ikke.
Hva foregår?
- Mr. Russell har blitt skutt. - Hva?
- Av hvem? - Jeg vet ikke. Dr. Kirkland hjelper til.
- Jeg tar med vesken hans. - Kan jeg gjøre det?
- Jeg må være der. - Selvsagt.
Fortell mine tanter hvor jeg dro.
- Jeg er dr. William Kirkland. Får jeg? - Ja, vennligst.
Mr. Russell, hører du meg?
- Kan du få slutt på smertene? - Nei, det er bra at han føler smerter.
Jeg må undersøke såret.
- Gi meg rent vann, is og håndklær. - Det er på vei.
Dette går bra, Mr. Russell. Jeg har sett mange skuddsår.
- Hvor skal jeg legge dem? - Her. Takk.
Noen må hjelpe meg med å opprettholde trykket.
- Hva skal jeg gjøre? - Trykk her for å stoppe blodstrømmen.
Mrs. Russell, du må snakke med mannen din.
- Dette ordner seg. - Alle må holde ham fast.
Hold høyrearmen, Hicks. Ta beinet, Aaron.
Se på meg.
Jeg kjenner kulen.
Nær venstre ventrikkel. Den sitter fast i ribbeinet.
Jeg må åpne ham. Gi meg tangen når jeg sier ifra.
Du vil merke et trykk, Mr. Russell.
- Se på din kone, ok? - Du er i gode hender.
Dette vil gjøre vondt.
Tørk opp blodet så jeg kan se.
Tangen!
Kulen delte seg ikke. Takk Gud for det.
Hva nå? Hvorfor skjelver han?
Han går i sjokk.
Han er febril. Vi trenger is for å senke kroppstemperaturen.
- Nei! Hold ut, George! - Det går bra.
Bli hos meg! Vær så snill, du må redde ham!
Vær så snill, doktor.
Bli hos meg.
- Hva? Hvorfor er dere så tidlig oppe? - Vi gikk aldri til sengs.
Mr. Russell ble skutt.
Miss Marian var der hele natten med dr. Kirkland.
Ble han skutt?
Hvorfor tilkalte de dr. Kirkland?
De gjorde ikke det. Han besøkte miss Scott.
- Han gikk for å se om han kunne hjelpe. - Det var godt han var her.
Jeg håper at du har rett.
- Han vil ha det bedre i sengen. - Selvsagt.
Hva gjør du?!
Dr. Logan, vi tilkalte deg. Hvor har du vært?
Mrs. Strawder fødte tvillinger, og en var en setefødsel. Hvem er du?
- Dr. William Kirkland. - Doktor?
- Hvor studerte du? - Howard medisinske.
- Bertha... - Ikke snakk.
Jeg fjernet kulen, uten fragmenter, og sydde årene for å stanse blødningen.
Så hadde jeg jod og bomull på såret.
- Hva fikk han mot smertene? - Jeg hadde ikke noe i vesken.
Han var på besøk tvers over gaten.
- Ta med dette til apoteket. - Church.
- Vil han overleve? - Det er en infeksjonsfare, men det...
- Hva var navnet ditt igjen? - Dr. Kirkland.
Det later til at dr. Kirkland reddet livet hans.
Det var heldig at han var i nærheten.
Takk for alt du har gjort, og takk Gud for at du var her.
Du vil nok utvise diskresjon.
Church, vennligst få dr. Kirkland trygt hjem.
- Ja, frue. - Takk.
- Denne veien, doktor. - Takk.
- Hvor er han? - Der inne.
- Hva hendte? - Din far ble skutt.
- Hvor har du vært? - De sa ikke noe før i morges.
- Har de tilkalt politiet? - Nei, ingen får vite noe.
- Hvordan ser det ut for ham? - Bedre enn det kunne ha gjort.
Men vi kan bare be.
- Han later til å sove godt. - For en lettelse.
Min mor sa hva du gjorde.
Du bidro til å redde min fars liv. Takk.
Jeg ville gjort alt for deg.
Og for din familie. Det skal du vite.
- Men du brøt forlovelsen vår. - Jeg er lei for det.
Jeg tok feil. Jeg burde ha lyttet.
Jack sa han var med deg og at ingenting skjedde.
Jeg sa det samme, men du trodde meg ikke.
Jeg kan si unnskyld, men du kjenner min bakgrunn.
- Jeg har stolt på menn før... - Der kommer det.
Dette er ikke bare min skyld. Du løy til meg.
- For å beskytte deg. - Se hva det førte til.
Jeg orker ikke dette nå.
Faren min kan dø.
Selvsagt.
Unnskyld, du burde være hos foreldrene dine.
- Church vil følge deg hjem. - Jeg klarer meg selv.
Takk, Boles.
Hvordan går det?
Skulle ønske båten var raskere, jeg vil vite mer.
Vi har ikke hørt noe om fars tilstand-
- siden telegrammet vi fikk i Southampton før avreisen.
Det var uklart...
...men det virker som han kommer seg.
Jeg er glad for det.
- Det blir fint å treffe familien igjen. - Ja, jeg gleder meg.
Men mitt hjem er nå Sidmouth.
Takk for det.
Du har gitt et lys til stedet som virkelig trengtes.
Mener du at Sarah må finne seg sitt eget hjem?
Ja. Det finnes kun én hertug.
Og som jeg nylig har oppdaget, kan det kun finnes én hertuginne.
Han vil like å høre at Mr. Russell blir bedre.
Og uten dr. Kirkland ville han ikke ha overlevd.
Har du hørt noe fra Larry?
Han er opptatt med viktigere ting nå.
Miss Scott, det er godt jeg traff deg. Jeg ville ønske deg god tur til Newport.
- Jeg håper dere klarer dere uten meg. - Jeg tror nok det.
Mrs. van Rhijn får ikke så mye post som tidligere.
Jeg må av gårde. Jeg skal til mine foreldre først.
- Hell og lykke på reisen. - Takk. Mrs. Forte.
Du må ikke minne tante Agnes på at hun får færre brev.
Riktig.
Selv om Mrs. Foster fra historisk forening er ganske pågående.
Flere tiggerbrev?
De blir ikke fremstilt slik, men ja.
Jeg ser at dette med Larry tynger deg.
Ja, John sa at Larry ikke gjorde noe galt kvelden vi forlovet oss.
- De var sammen. - Det er godt nytt, ikke sant?
Det kunne ha vært det, men Larry påpekte at jeg ikke trodde på ham.
Jeg trodde bare på John. Og Larry føler at det ikke er noen god begynnelse.
Han har rett i det.
Men du har grunn til å være varsom. Han burde vite det.
Du har nok rett, men...
...nå føles det som om jeg mistet det vi kunne ha fått.
Vil du fortsatt ikke involvere politiet?
Dette får ikke bli offentlig kjent. Du må finne ut hvem som skjøt meg.
- Finnes det noen mistenkte? - Ja, det...
Det finnes menn som gjerne skulle sett min far død, først og fremst Richard Clay.
- Vi vil granske Mr. Clay. - Gjør det.
Med alle mulige midler.
Takk, sir.
Overlevelsen var litt av et mirakel.
Men ikke tro at du får lov til å gjøre for meget.
Takk, doktor.
Jeg vil sørge for at du følger legens ordrer.
Din velvære er alt som betyr noe for meg.
- Så jeg må avlyse ballet. - Ikke gjør det for min skyld.
- Når folk hører hva som skjedde... - Ikke bruk meg som unnskyldning.
Og en annen unnskyldning kan virke falsk.
- Du får ikke sette jernbanen på spill. - Nåvel.
McAllisters bok har rystet samfunnet i dets grunnvoller.
Å avlyse det nå kan svekke folks tro enda mer.
Du ønsker ikke det.
Jeg drar tilbake til klubben.
Du må forberede ballet.
Om du føler deg bedre, kunne du kanskje dukke opp.
Vi samles som en forent familie på et samfunnsarrangement.
- Der du er lederen. - Mrs. Astor er det.
Mrs. Astor er mor til en kvinne-
- som vil dras for skilsmisseretten for utroskapen sin.
Du er moren til en hertuginne.
Vi er foreldrene til en hertuginne.
Han kom tappert til,-
- fjernet kulen i Mr. Russell og reddet livet hans.
Kjære min, for en bragd.
Jeg undres på om noen vil få vite-
- at en farget doktor reddet en fremstående, hvit forretningsmann.
- Selv om merkeligere ting har skjedd. - Han var i 61. gate for å treffe meg.
- Det var da et sent besøk. - Ja.
Vi fikk ikke pratet sammen, men han kommer når som helst.
- Treffer vi ham ikke i Newport? - Han ville prate før vi reiser.
Det virket viktig.
- Jeg vet hva du tror. - Tror ikke du det samme?
Kanskje. Jeg vet ikke. Har han snakket med far?
Arthur har ikke sagt noe. Han må få lunsjboksen. Han glemte den.
Burde jeg skynde meg tilbake, eller ta meg god tid?
- Ellen er her som anstand. - Bare ta med lunsjen til far.
- Ok. - Gi deg.
Vi ses senere. Jeg gleder meg til å høre hva dr. Kirkland ville si.
Ok, ok.
Så det er sant?
Ja.
Min far fikk ekteskapet annullert, men jeg var alt med barn.
Jeg besvimte under fødselen.
Da jeg våknet, løy de og sa at barnet ikke hadde overlevd.
Var Mr. Scott ansvarlig for at barnet ble adoptert bort?
Det har tatt meg lang tid å forsone meg med dette og tilgi ham.
Jeg skulle si det. Jeg måtte bare finne mot til det.
Riktig.
Går du?
Jeg må gå en tur og tenke meg om.
Jeg er lei for det.
Jeg forstår det om du tror det verste om meg.
Ingen tanker er klare akkurat nå.
- Jeg sender deg et brev. - Vi skal på ballet i Newport.
Ja, jeg følger moren min tilbake på toget i morgen.
Dessverre har denne informasjonen styrket hennes innvendinger mot oss.
Nå virker det hele...
...uoverkommelig.
Jeg sa ingenting fordi jeg holder ting for meg selv,-
- og det er aldri rett tidspunkt for å si noe slikt.
Nei.
Det er nok ikke det.
Adjø, miss Scott.
William?
Jeg tror dette er ditt.
Hva har hendt?
Moren hans har en venn i Philadelphia.
- Hun kjenner Springs-paret. - Å nei.
Hun fortalte William alt, og hun overdrev nok der det passet seg.
- Det er over. - Sa han det?
Han tror ikke at vi kan overvinne henne.
- Hvorfor skulle han det? - Nei, han ble sjokkert.
Kjærligheten opphører ikke på et blunk.
Uansett hva som skjer, fortjener du en mann som viser forståelse,-
- kan tilgi deg og forguder deg.
Skulle ønske jeg kunne tro det.
Jeg går til sengs.
Så tidlig? Jeg håper ikke du er syk.
Det går nok bra. God natt.
Marian er frisk. Det er ikke det som plager henne.
Hva for noe?
Marian fant ut at Mr. Russell ikke gjorde noe galt kvelden de forlovet seg.
Hva nå?
Mr. Russell tviler på om de passer sammen om hun ikke stoler på ham.
Det er godt at noen utviser fornuft. Tenk deg å gifte deg inn i den familien.
Det handler ikke om den familien, Agnes.
Det handler om Marian og mannen hun elsker.
Ikke vær naiv. Man gifter seg ikke bare med en mann.
Man gifter seg med et liv, og Marian fortjener bedre.
En fra en stabil, tradisjonell og godt etablert familie.
Det garanterer ikke et lykkelig ekteskap.
Da du giftet deg med Arnold, fikk du alt det.
Hvordan var det?
Jeg husker ikke stort.
Ønsker du dette... for Marian?
Jeg trodde ikke du likte Wagner.
Selvsagt ikke, jeg har utmerket smak. Men en kan ikke alltid gjøre det en liker.
Er det Mrs. Winterton? Jeg har ikke sett henne siden mannen døde.
Hun har ikke deltatt på stort.
Han sørget nok for å ta vare på henne.
Helt sikkert. Han hadde ingen barn.
Så interessant.
- Hyggelig. - Like så.
- Unnskyld oss. - Selvsagt.
Det var lenge siden sist.
- Det var leit med mannen din. - Takk.
Det var trist, men han led ikke.
Allikevel må det være tøft for deg som må legge om livet.
Jeg håper du har familie og venner som støtter deg.
Egentlig ikke. Jeg har ingen familie i New York.
Og våre venner var egentlig Joshuas venner.
Men jeg har folkene hans. De er gamle, men tar vare på meg.
Om du vil prate med noen som ikke er folket til avdøde Mr. Winterton,-
- kan jeg tilby deg mine tjenester.
Riktig. Det er det du gjør, ikke sant? Forvalter dine klienters penger.
Jeg forvalter deres liv.
- Vil du forvalte mitt? - Gjerne, om du lar meg.
Fortell om livet ditt.
Du skal sikkert til Newport og på Mrs. Astors berømte ball.
Det skal jeg, men Mrs. Astor holder det ikke i år.
Mrs. Russell har overtatt.
- Kjære min. - Hva?
Vil du ikke stå på Mrs. Russells liste?
Nei, og du er den eneste mannen i New York som vet hvorfor.
- Du var i hennes datters bryllup. - Da Mr. Winterton var i live.
Hun tror hun slipper meg uten ham. Jeg kommer ikke i det neste bryllupet.
- Det blir ikke noe med det første. - Så synd.
- Vi burde gå inn igjen. - Må vi det?
Stålsett deg.
Du skal vite at gjestelisten snart er klar.
Det er flott at forberedelsene til ballet går bra.
I tillegg har jeg bedt Mrs. Fane og vil ta imot Charlotte om hun kommer.
- Ville du bedt meg? - Det er vanvittig.
Hvorfor tror du at jeg ville støtte noe slikt?
Det blir vår undergang.
Dette er ikke fremmede,-
- men vår kjære venn Aurora Fane samt din egen datter.
Skal de være i eksil for alltid?
De ulykkelige skilsmissene får ikke ramme våre sosiale kretser.
Mor, ser du ikke at Mrs. Russells forslag ville reddet meg?
Ønsker du ikke det for barnet ditt?
Om du tar dem imot, vil dette spre seg overalt.
Jeg kan ikke bidra til det.
Så resten av livet må jeg brodere foran peisen?
Da må du først lært deg å brodere.
Mrs. Astor, jeg håper du endrer mening.
Det vil jeg ikke.
Om du tvinger meg, blir det kjent hvorfor jeg ikke går på ballet.
Adjø.
Jeg gjør det selv.
Miss Brook.
Miss Brook, takk for at du kom.
Jeg vil takke deg for innsatsen.
Vi er svært takknemlige. Får jeg gi deg en kjole?
Nei, men jeg er glad for å se at Mr. Russell er oppe og prater.
Det er en stor forskjell fra sist.
Unnskyld meg, men jeg har noen forretninger å ta hånd om.
Det var synd med splittelsen mellom dere.
- Får jeg si meg enig? - Ja, det er synd.
Betyr det at du vil ombestemme deg?
Jeg håper det.
Jeg er lettet over å se deg slik, men vil ikke slite deg ut.
- Takk igjen, miss Brook. - Jeg følger deg ut.
Hva skjer med sesongens siste ball i Newport?
George sier at jeg skal holde det. Hector og Gladys er på vei hit.
George vil holde skytingen skjult, så den kan ikke brukes som unnskyldning.
Han er meget standhaftig.
Ingenting får komme i veien for forretningene hans.
Ballet arrangeres som planlagt.
Jeg har også bedt Mrs. Fane og Mrs. Drayton.
Vil du avslutte utestengningen av skilte kvinner?
Synes du ikke det er på tide?
Og Mrs. Draytons skilsmisse gir meg sjansen.
- Jeg trodde i alle fall det. - Så Mrs. Astor er ikke enig?
Det er fortsatt tidlig.
Dessverre vil jeg ikke være der for å støtte deg.
Hva? Kommer du ikke på ballet?
Du så at Larry var ubekvem med meg.
Ikke gi opp troen på ham.
- Jeg har ikke noe valg. - Tøys.
Jeg så deg tilsølt av blod da du hjalp til med å redde George.
Du er ingen veik debutant.
Da så jeg deg gjennom Larrys øyne.
Dere to kunne fått en stor fremtid. Vil du ikke kjempe for det?
Det er ikke opp til meg. Larry gjorde det klart, og...
Når han føler som han gjør, er det nok best slik.
Så hyggelig at du kommer på besøk fra det flotte, nye huset ditt.
- Jeg håper ikke jeg går i veien. - Nei, det er fint å ha deg her.
Hvordan er det nye huset?
- Hvem tar hånd om deg? - Mrs. Clancy.
- Snill, men ingen kokk som Mrs. Bauer. - Selvsagt ikke.
- Ikke mye til kokk i det hele tatt. - Rengjør hun også for deg?
To kvinner kommer hver dag. Men Mrs. Clancy styrer det, ikke jeg.
Kammertjeneren lever som en prins, vartet opp ved hvert minste vink.
Er det galt? Han har fortjent det, ikke sant?
Er det unge kvinner?
Jeg antar det. Betyr det noe?
Jeg håper det ikke gjør det.
Du er hjemme.
- Hvordan går det med Mr. Russell? - Det verste er nok over.
Jeg ber om det.
- De ønsker diskresjon. - For en fryktelig hendelse.
Alt skal være så normalt som mulig, så de vil holde ballet.
Ganske dristig med tanke på situasjonen.
Jeg synes de er modige.
Ja, Mrs. Russell sa at hun har bedt Aurora og Charlotte Astor.
Hva? Lina Astor vil ikke godta det.
Nei, ikke i det hele tatt.
Er det noe å undres over? En dans full av skilte kvinner?
Hva blir det neste? Arminger? Ugifte mødre?
Mrs. Russell er på tynn is.
Jeg ville uansett ikke gå. Jeg vil ikke treffe Larry.
Ja, tante Ada nevnte at du og Mr. Russell fortsatt krangler.
Men du må oppsøke ham, Marian, og innrømme at du tok feil.
- Gjør du det, mamma? - Trengs ikke. Jeg tar aldri feil.
- Jeg trodde du ikke likte Mr. Russell? - Jeg har endret mening.
Kanskje Larry også vil det.
Det vil jeg ikke finne ut av.
- Mr. van Rhijn. Vær så god. - Takk.
Hva gjelder det?
Du må vite hvordan situasjonen er mellom Larry og Marian.
- Hun vet at han ikke gjorde noe galt. - Selvsagt ikke.
Men det har ikke endret på noe.
- Hun vil ikke gå på ballet. - Det vet jeg.
Jeg tenkte at jeg kunne forsøke å få henne til å ombestemme seg.
Hvorfor? Fordi du vil hjelpe meg?
Selvsagt. Det vet du jo.
Jeg vet at du er ute etter en tjeneste.
Vil du gå rett på sak?
Kunne du vurdert å invitere Mrs. Winterton på ballet?
Kjære min.
Jeg trodde hennes manns død gjorde henne uaktuell.
- Hva med Mrs. Astor? - Mrs. Astor liker henne ikke...
...men din støtte kunne vært et vern mot det.
Snart vil du være like mektig som Mrs. Astor.
Eller mektigere.
Ok, Mr. van Rhijn. Jeg skal invitere henne.
Men jeg forventer at miss Brook også kommer.
Jeg håper ikke du vil skuffe meg.
Ja.
Oscar? Hvor har du holdt hus?
Jeg måtte ordne med noe før vi retter nesen mot Newport.
Jeg støtte faktisk på Mrs. Russell i dag.
Hun er svært skuffet over at Marian ikke kommer på ballet.
Hun liker deg godt.
Det er synd å gå glipp av det.
Om Marian ikke ønsker å gå, må vi respektere det.
Hun vil ikke være den eneste som ikke dukker opp.
Selvsagt, men med tanke på det Russell-paret har opplevd...
Hvem kan det være så sent?
Din Mrs. Foster. Hun blir ikke lenge. Hun skal i en middag.
- Det er ikke min Mrs. Foster. - Mrs. Philip Foster.
Takk for at du kom.
Mrs. Foster er med i New Yorks historiske forening.
Du vil nok si at jeg ikke har svart på brevene dine, og jeg beklager det.
Mrs. van Rhijn, det viktigste er at vi snakker sammen nå.
Så storsinnet.
Tar jeg feil, eller hadde dere sist...
...et flott portrett av Robert Livingston,-
- som ble delstatens første overhode?
Det ble han så sannelig. Det er utrolig hva du husker.
Vet du at han ledet presidenteden som George Washington sverget?
Deres familie har virkelig lange historiske bånd til byen.
Din interesse for min familie er hyggelig,-
- men vi vet at du oppsøker meg med et eneste mål.
- Ja, vi ønsker... - Jeg stopper deg der.
- Tante Agnes... - Bli. Dere kjenner fakta.
Agnes, du vet ikke...
Jeg vil gjøre slutt på denne ydmykelsen.
Sannheten er, og jeg burde ha vært ærlig tidligere,-
- at jeg ikke kan gi noe bidrag-
- da jeg ikke lenger har midler til det.
Vi forventer ingen donasjon fra deg, Mrs. van Rhijn.
Vi er godt finansiert. Det vi ønsker, er deg.
Som visepresident.
Visepresident i New Yorks historiske forening?
- Ja. - For en ære, Agnes.
Riktig. Det er litt av en ære.
Jeg beklager, Mrs. Foster.
Jeg feilbedømte det hele og dummet meg virkelig ut.
Kunne du komme tilbake etter vår tur til Newport for å diskutere dette?
Det kan jeg så absolutt. Nå må jeg gå. God kveld.
- God kveld. - God kveld.
- Ha en fin kveld. - Takk.
Visste du at det var dette hun ville?
Jeg skrev til henne, og ja, jeg visste at det var noe slikt.
En miss Bridget vil treffe deg.
Bridget?
Mrs. Bauer syntes du var litt spinkel, så jeg skulle komme med en lammegryte.
Om du ikke går på ballet, er jeg redd det skaper mer prat enn om du går.
Det hadde ikke slått meg.
Om Mrs. Russell ber Aurora og hun takker ja,-
- håper jeg du ombestemmer deg, Marian.
Bannister, vi er nok endelig klare til middag.
Oscar, vil du sitte ved siden av moren din i kveld?
- Nei. - Hva?
Nå får du sitte øverst ved bordet.
Men du har alltid...
Du leder familien så vel som dette huset.
Nå får du sitte øverst. Jeg sitter her ved Marian.
Agnes?
Takk.
Det var omtenksomt av Mrs. Bauer, og av deg som kom med den.
- Vil du ikke ha? - Jeg spiste før jeg gikk.
Vil du ikke sette deg ned?
- Jeg er tjener. - Ikke i dette huset.
Her er du gjesten til husets herre.
- Mener du alvor? - Ja, selvfølgelig.
Det er en ære å ta deg imot.
Det føles trygt å ha deg her.
Får jeg si det uten at du blir ubekvem?
Det føles ikke ubekvemt.
- Ikke i det hele tatt. - Ok.
Hvordan var dagen din?
I morges, da jeg var oppe for å forberede frokosten...
Jeg legger meg nedpå.
Vi skal til syersken for å ordne med kjolene til ballet.
- Jeg sendte mine mål. Det ordner seg. - Vi henter den for deg.
- Hva er det med den jenta? - Jeg sier det på veien.
Miss Gladys! Deres Nåde!
Adelheid? Hva gjør du her?
- Mrs. Russell ba meg ta hånd om deg. - Betyr det at...?
Om Deres Nåde ønsker det. Jeg håper virkelig det.
Jeg har et brev til miss Boles og en billett tilbake til England.
Og noe betydelig mer, håper jeg.
Mye mer, Deres Nåde.
Du må hvile før du reiser hjem igjen.
Denne veien.
Jeg liker at moren din innrømmet å ha begått en feil.
Jeg vet ikke om hun ville sagt det.
Takk. Hallo.
- Så hyggelig, Aurora. - Det er flott du er her.
- Vet vi om Mrs. Astor er i Newport? - Jeg har ikke hørt noe.
- Har du avgjort om du vil gå på ballet? - Ikke riktig.
- Jeg trodde ikke jeg ville bli bedt. - Det var før Mrs. Russell ble sprø.
Dere vil ikke treffe Lina Astor der. Jeg vet ikke engang om jeg vil gå.
Om Mrs. Russell vil bryte med sedvanene, burde vi støtte opp under det.
En kveld øverst ved bordet, og du vil forandre verden.
- Du har en kjole, ikke sant? - Jeg har kjolen.
Men jeg ikke om jeg har motet til det.
Mrs. Russell gjør virkelig mye for deg.
Men hun styrer ikke blikkene jeg vil få i ballsalen.
Vi vil gå inn sammen.
- Hva? - Om Aurora våger det, kan vi alle det.
- Synes du ikke det, Marian? - Jo, vi kan være modige sammen.
- Den passer perfekt til anledningen. - Ja.
- Du er nydelig, Dorothy. - Takk. Flott farge, ikke sant?
- Mrs. Kirkland. - Mrs. Trumbo.
Jeg gikk forbi og så deg i vinduet.
Det overrasker meg å se deg her, Mrs. Scott.
Vi får gjort klar mitt søskenbarns kjole til ballet.
- Dette er din datters kjole. - Takk skal du ha.
Vil miss Scott fortsatt gå?
- Hvorfor skulle hun ikke det? - Min sønn inviterte henne.
- Men det var før. - Før hva?
Før han fikk vite sannheten om din datters fortid.
Min datter har intet å skamme seg over.
- Hun narret min sønn. - Aldeles ikke.
Hun ville fortelle din sønn om den verste tiden i sitt liv.
- Hun har ikke gjort det. - Ennå. Hun skulle det.
Men du kastet deg over nyheten-
- og spredte den som en pest, så sønnen din ble forferdet.
Jeg fikk ham ikke til å reagere, din datter forledet ham.
Jeg håpet Peggy ville gjøre det rette og melde avbud.
Det er utrolig hvordan du ser alle andres brister, men ikke dine egne.
Hva behager?
Som prestekone burde jeg ikke måtte minne deg på verset-
- "For alle har syndet og mangler Guds herlighet."
Nå må vi dempe oss litt, Dorothy.
Jeg kan ikke lenger la være å si noe.
Kanskje du burde lytte til ditt søskenbarn?
Kanskje du burde jekke deg litt ned?
Du har kunnet nyte slike privilegier-
- blant vårt folk i Newport at du lever i en fantasi.
Hva slags fantasi?
En som lar deg opptre uten stil, manerer og uten å straffes.
Men jeg er ikke fra Newport.
Hele vår familie vil gå på ballet.
Min mann har gitt et stort bidrag, for det er faktisk respektabelt.
- Hvordan går det her? - Kjolen er perfekt. Takk.
- Skal det være noe, Mrs. Kirkland? - Nei takk.
Jeg må gå. Jeg er æresgjest på en tilstelning om litt.
- Vi ses på ballet. - Ja, selvsagt.
Mrs. Scott, enten din datter går eller ei,-
- finner jeg trøst i at sønnen min nå kjenner sannheten-
- og har endret syn på henne.
Om han virkelig har det...
...var din sønn aldri god nok for min Peggy.
- Far. Dr. Kirkland. - Mrs. Russell. Mr. Russell.
- Dr. Kirkland. - Ikke reis deg opp for min skyld.
Det går bra.
Jeg var glad for å høre om bedringen da din sønn besøkte meg.
Jeg burde ha skrevet, men ville først snakke med dr. Logan om hjelpen din.
Jeg er glad jeg kunne hjelpe.
Dr. Logan var tydelig.
Om du ikke hadde vært hos Brook-familien, ville jeg ha vært død.
Nå...
Uten instrumentene du trengte, medisiner og kyndige assistenter-
- reddet du meg.
Så...
Jeg ville takke deg...
...på en måte jeg håper står til det du gjorde.
- Får jeg åpne det? - Vennligst.
- Jeg kan ikke ta imot dette. - Hvorfor ikke?
Fordi det er verdt mer enn mitt liv? Det er det ikke.
Allikevel...
Hele familien er svært takknemlig for det du gjorde.
Du tok en sjanse.
Om det hadde gått galt og jeg døde, ville de prøvd å få deg straffet for det.
Du har mot i tillegg til dine andre dyder. Så jeg håper du tar det imot.
Der er han.
- Vi er stolte av deg, gutt. - For hva?
For å ha reddet livet til en industrimagnat.
Samt den store belønningen.
Det var godt jeg kunne hjelpe ham, men jeg blir neppe nedrent av røverbaroner.
Vi skal snart gå. Du må skifte til ballet.
- Jeg vil ikke gå. - Hva?
Det er en familietilstelning.
Ikke la den kvinnen ødelegge det.
Den kvinnen?
Du har aldri likt henne, hva?
Men jeg er god til å bedømme hvordan noen egentlig er.
Du avsier ikke den endelige dommen.
Hvor mange har du sagt det til, mor?
Jeg?
Vi var nok de siste som fikk vite det.
Ifølge Mrs. Brown vet alle i Philadelphia det.
- Mrs. Brown og hvem andre? - Mrs. Oden. Men du kan ikke bebreide meg.
Så dette har blitt til sladder? Du har svertet hennes rykte.
Aldeles ikke. Det gjorde hun selv.
Innser du ikke at han elsker henne?
- Elsker? - Ja.
Dette går over, min sønn.
Det blir mange andre, først på kveldens ball.
Det er ikke løsningen, Elizabeth.
Skulle jeg la henne fortsette sviket til de gikk opp kirkegulvet?
Hva ville man tenke om prestesønnens kone?
Kanskje at hun er et menneske som alle andre?
Hun kunne ha ruinert familiens navn. Det fikk ikke skje.
Som familie utviser vi kjærlighet og tilgivelse.
Hun ga oss ikke sjansen til å tilgi henne da hun holdt dette skjult.
Du kan ikke involvere deg med noen med en så broket fortid.
Kvinne!
Du er heller ikke uten synder.
Tar du løgnerens parti fremfor din kones? Jeg måtte si det og beskytte vår sønn.
Han er voksen.
Du burde ha gitt William og miss Scott sjansen til å løse dette selv.
Jeg ga ham sjansen til å høre sannheten og ta en beslutning.
Nei, det gjorde du ikke.
Riktig.
Du har skapt oppstyr og hjertesorg, og det er ikke første gang.
Dette ender nå!
Jeg gjorde det jeg mente var rett.
For hvem?
Se så mye klokken er blitt.
- Vognen står klar. - Vi møtes utenfor.
Skal jeg sette meg i vognen uten min mann?
Jeg vil prate med William. Alene.
Jeg tenker kun på ditt beste.
- Ingen lekse, takk. - Godt, for du får ingen.
Jeg vil bare si...
...at du bestemmer hva slags mann du vil være...
...og hva du ønsker i livet.
- Takk. - Husk...
Herren gjør dine steg faste.
Jeg skulle ønske jeg visste hvor Han vil at jeg skal gå.
Skal du virkelig gå?
Ja, jeg ble bedt og vil gå.
Ser du ikke at dette er et nytt tåpelig påfunn av Mrs. Russell?
Din tilstedeværelse vil være til forlegenhet for de andre kvinnene.
Om det blir noen.
Er det alt jeg er? Til forlegenhet for deg?
Charlotte, jeg prøver å beskytte deg.
Nei, mor. Som vanlig vil du bare beskytte deg selv.
- Takk for at du tar imot gjestene, Hector. - Ingen årsak.
- Hvor er Mr. Russell? - Han er på rommet og hviler.
- Ingen får vite hva som skjedde? - Ingen.
Endelig. Vi skulle til å lete etter deg.
- Ser jeg ikke flott ut? - Du er henrivende.
Det krever en stor innsats.
- Ikke sant, mor? - Vi får håpe det var verdt det.
Går det som Mrs. Astor vil, kommer ingen.
Nå ankommer det vogner, frue.
Jeg er glad om det betyr at det er flere.
- Jeg vet ikke om jeg klarer dette. - Jo, selvsagt. Vi klarer det.
Jeg er ved din side.
Jeg håper at historisk forening-
- ikke mister troen på sin nye visepresident-
- om de får vite at jeg deltok her.
De har nok viktigere ting fore enn å spore dine aktiviteter.
Jeg tror neppe det.
Mrs. Joshua Winterton.
Mrs. Winterton.
Takk for at du inkluderte meg.
Med vår historie kjenner du meg nok bedre enn noen andre her.
Kunne vi bli venner en dag?
Det er neppe trolig, men merkeligere ting har skjedd.
Du kan gå ut på terrassen og se på lysdekorasjonene våre.
God kveld.
Mr. og Mrs. Charles Havemeyer.
Takk.
- Jeg burde ikke ha kommet. - Tøys.
Du har ingenting å skamme deg over. Ikke la dem bestemme hvem du er.
Hei. Kom.
Du er virkelig flott.
Mrs. James Drayton.
Mrs. Drayton, er ikke moren din med deg?
- Hun følte seg dessverre ikke bra. - Jeg skjønner.
Det var leit.
Mrs. Drayton, jeg håper ikke det går altfor tungt.
Det var hyggelig sagt, hertug. Jeg må virkelig takke deg.
Mrs. Forte og Mrs. van Rhijn.
Mrs. Russell. Hvordan er det med Mr. Russell?
Overraskende bra. Forhåpentligvis ser vi ham senere.
Og Mrs. Astor?
- Får jeg introdusere Mrs. Forte? - Deres Nåde.
Søsteren, Mrs. van Rhijn. Du kjenner hertugen.
Ja, men vi har knapt pratet.
Miss Brook og Gladys har fortalt alt om deg.
Ikke riktig alt, håper jeg.
Mrs. Charles Fane og miss Brook.
Flott du kunne komme, miss Brook.
- Du er hjertelig velkommen her, Aurora. - Takk for at jeg fikk komme.
Dere kjenner nok hertuginnen.
Så hyggelig.
Miss Brook, Mrs. Fane, velkommen.
Mr. og Mrs. Clement Moore.
Det er flott å se alle i finstasen til sesongavslutningen.
Ja.
Nesten alle.
Mr. og Mrs. Benjamin Porter.
Hyggelig.
Takk for at dere kom.
Mrs. Astor.
Lina, Charlotte sa at du følte deg dårlig. Flott at du kom deg så raskt.
Takk, men jeg er redd jeg fort kan bli dårlig igjen.
- Hertug. - Mrs. Astor.
Mr. og Mrs. Frederick Bronson.
- Mrs. Astor! - Det er Mrs. Astor.
- Mrs. Astor har kommet.
Er ikke dette flott?
Hvorfor ombestemte du deg?
Din situasjon kan være ydmykende...
...men du er ikke til forlegenhet.
Du er min datter.
Jeg tenkte at om du måtte velge mellom meg og samfunnets normer,-
- ville samfunnet vinne hver gang.
Det viser igjen...
...at du ikke vet alt.
Takk.
Mine damer og herrer!
Ballet er i gang.
- Først visste vi ikke hva vi gjorde. - Det er utrolig at dere takler tre.
Barna er enkle. Ektemannen krever mer jobb.
Jeg tror at den kjekke mannen er på vei hit.
Han er ikke på vei til meg.
Får jeg be om denne dansen?
Går det bra med deg?
Ja da.
- Orker du dette? - Ja.
- Har du hørt noe om etterforskningen? - Ikke noe håndfast ennå.
Noe nytt fra miss Brook?
Nei.
Du må ikke la en misforståelse komme i veien for lykken.
Man vil alltid ha uenigheter.
Du må vurdere dem mot verdien av det som fører dere sammen.
Nå bærer det av sted til ballet.
Jeg visste han ville endre mening.
- Hallo, Mrs. Scott. - Unnskyld oss.
Han må få gå.
- Får jeg et ord med deg, sir? - Ok.
- Hva handlet det om? - Vet ikke, jeg vil ikke håpe på for mye.
Jeg er redd jeg vil angre på dette.
Nei, Lina. Jeg vil bare høre at du er takknemlig.
Bertha Russell lot din villfarne datter bli tatt åpent imot av en ekte hertug.
Ja, i en ballsal full av lurendreiere og løsslupne kvinner.
Lina, Bertha Russells ballsal er full av fremtiden.
Ikke tvihold på gamle skikker, ellers forsvinner du med dem.
Mine damer, har dere det trivelig?
Ja, Mrs. Fish lærer meg at jeg ikke må være redd for fremtiden.
Hvorfor skulle du være det? Fremtiden tilhører Amerika.
Kanskje det er derfor jeg er redd.
Unnskyld meg.
Jeg er virkelig glad for at du er her.
Vi er her alle sammen. Akkurat som du ønsket.
Det passer seg kanskje ikke å spørre her, men jeg må gripe sjansen.
- Min kone sa at du og Peggy kranglet. - Jeg mente aldri det.
- Hun er knust. - Det er jeg også.
Jeg dømmer ikke miss Scott for hennes fortid.
Er du glad for å være her?
Jeg burde ha visst at bare du kunne ordnet dette.
Jeg kan gjøre mye mer om du tillater det.
Ja, for det er en lettelse å prate med en mann som vet sannheten om meg.
Vi må ikke gjøre oss til.
Vi kunne...
Vi kunne gå videre med dette.
Hva for noe?
Har du et sted utenfor New York?
Jeg har et hus ved Hudson, men det er ikke så stort.
Jeg har også en bolig.
Vi ville ikke besøkt den andres sted uten en innbydelse,-
- men i byen... ville vi vært et par.
Som kjemper.
- Dette er om... - Om...
...vi gifter oss.
Med dine penger og mine forbindelser ligger verden for våre føtter.
Hva svarer du?
Jeg svarer...
...kom på lunsj når vi er tilbake i New York.
Blir det slik nå?
Et dansegulv fullt av skilte kvinner og nyrike?
- Og knapt en stol til oss? - Samfunnet endrer seg, Agnes.
Man må ta imot nykommerne uten å komme ut av balanse.
Jeg kan knapt tro at jeg er her. Jeg trodde dette lå bak meg.
Du har Mrs. Russell å takke.
Hun tok en stor sjanse, og det lyktes visst.
- Er alt i orden? - Jeg trenger litt frisk luft.
Jeg lytter.
Jeg elsker din datter, sir. Om du tillater det, vil jeg fri til henne.
Jeg vil skape et liv med din datter, og en familie.
Jeg har midler til å forsørge og beskytte henne.
Forstår du at et ekteskap er mellom en mann og hans kone?
Ikke hennes foreldre eller dine egne?
Ja, sir.
Arthur?
Får jeg?
- Jeg pratet med din far. - Hva?
- Da du gikk, trodde jeg det var over. - Langt derifra.
Jeg vil aldri forlate deg igjen om du vil ha meg.
Å, Arthur.
Miss Scott...
...vil du gifte deg med meg?
Jeg trodde ikke du kom.
Jeg kom med Aurora Fane.
Selvsagt.
Nå må jeg si unnskyld.
Jeg vet ikke hvordan alt rotet seg til for oss.
Jeg fikk nok panikk.
Jeg tenkte det verste, for det har hendt meg tidligere.
Hvorfor skulle det bli bedre i fremtiden?
Kan vi ikke gjøre det bedre?
Vi kan forsøke.
Men ingenting er sikkert i livet, Marian.
Du vil utvilsomt gjøre feil, som jeg.
Og når jeg gjør det, vil du forlate meg igjen?
- Jeg sier ikke at alt var din feil. - Ikke jeg heller.
Hva gjør vi nå?
Vel...
En ting kan vi være sikre på. Vi løser ikke alle problemene i kveld.
Men, miss Brook, får jeg denne dansen?
- Hvorfor smiler du sånn? - Det er ingenting.
- Hun er ikke ulykkelig, George. - Nei, hun er ikke det.
Du satte en stopper for ryktene. Du virker å være i god form.
- Du har sikret deg en ny seier. - Jeg ønsker bare det beste for oss alle.
Jeg må tilstå at å være døden nær endret mitt syn på det.
Jaså?
Om det er positivt, gleder det meg.
Mest av alt er jeg glad for at jeg fortsatt har deg her.
Hva står på?
Jeg reiser tilbake til New York.
Ikke alene. Du er ikke frisk nok.
Larry blir med. Han sitter i vognen.
Avgjorde vi ikke dette i går? Blir du ikke med til 61. gate?
Beklager, jeg trodde du visste at jeg kun gikk på ballet for å beskytte firmaet.
Beskytte firmaet?
Og jeg vet hvor viktig det er for deg å vinne over Mrs. Astor.
Det er det.
Dessverre måtte du bruke vår datter som en brikke i spillet.
Du vil aldri forstå. Gladys skulle slippe ut av dette buret.
Du tvang henne til et ekteskap.
- Du fulgte henne opp kirkegulvet. - Det er det jeg ikke kan tilgi.
Jeg forstår at du er hensynsløs.
Jeg beundrer det. Vi har det til felles.
Men jeg er hensynsløs i forretninger, ikke med mennesker jeg elsker.
Jeg er hensynsløs for dem jeg elsker! Ser du ikke det?
- Skyldes dette skyteepisoden? - Muligens.
Den fikk meg til å se nærmere på livet, og jeg likte ikke alt jeg så.
Du kommer ikke hjem?
- Ikke før vi vet hva vi vil ha. - Jeg vet hva jeg vil ha.
Selvsagt gjør du det.
Jeg er derimot ikke like sikker.
Sir.
Jeg kommer straks.
- Hvor er far? - Jeg trodde du ville sove til 12.
Jeg ville dele en nyhet. Doktoren ba meg ikke si noe-
- før fire måneder hadde gått, men det var i går.
Jeg måtte si det til Hector først. Det er slik...
At jeg venter barn.
Vi må finne far. Vi kan si det sammen. Han vil bli henrykt.
Mor?
Norske tekster: Thomas Fagerlid