Mr Russell, vi är nästan hemma.
Kom igen!
Hämta hjälp!
Fort, fort! Kom ut!
Hämta frun nu.
Här, ge mig er hand.
Vad har hänt?
Bär in honom.
Gå försiktigt i trappan.
Hämta mrs Bruce. Fort!
Försiktigt.
Vad har hänt?
Budet kom in på kontoret med ett paket och sen började han skjuta!
- Hämta filtar och en kudde. - Jag hämtar is och handdukar.
- Andas han? Snälla, säg att han andas. - Jag känner pulsen.
- Kan jag göra nåt? - Hämta dr Logan!
- Det är en läkare i vårt hus nu. - Hämta hit honom då!
- Han är svart. - Än sen då? Hämta honom!
Skicka efter mr Larry!
En sekreterare blev skjuten. Han är nog död.
Herregud. Gå till kontoret och ta hand om det.
- Tror ni att ni kan hålla polisen borta? - Jag tror det.
Stanna hos mig, älskling.
George, snälla, jag ber dig. Stanna hos mig.
- Har han blivit skjuten? - Gå nu! Skynda er!
- Jag behöver min väska. - Gå! Vi kommer med den.
- Lever han fortfarande? - Ja.
Hans läkare är på väg.
- Men kommer han att överleva? - Kanske.
Jag vet inte.
- Vad står på? - Mr Russell har blivit skjuten.
- Hur sa?! Av vem? - Jag vet inte.
Dr Kirkland var hos mig. Han ska hjälpa till. Jag ska ta med hans väska.
Låt mig ta den. Jag måste vara hos Larry, hos dem alla.
Berätta för mina fastrar.
- Jag är dr William Kirkland. Får jag? - Ja, snälla.
Mr Russell, kan ni höra mig?
- Har ni inget mot smärtan? - Nej. Det är bra att han känner smärta.
Jag måste bedöma skadan.
- Ge mig rent vatten, is och handdukar. - Allt är på väg.
Ni kommer att klara er, mr Russell. Jag har sett många skottskador.
- Var vill ni ha de här? - Här. Tack.
Nån mer måste trycka händerna mot såret.
- Visa mig vad jag ska göra. - Tryck här, så blodflödet stoppas.
Mrs Russell, prata med er man.
- Allt kommer att bli bra. - Ni måste hjälpas åt att hålla ner honom.
Hicks, håll i den högra armen. Aaron, ta tag i benet.
Se på mig.
Jag känner kulan.
Den sitter nära vänstra kammaren. Den verkar ha kilats fast mellan revbenen.
Jag ska öppna honom. Ge mig tången när jag säger till, tack.
Ni kommer att känna ett tryck, mr Russell.
- Tänk på er fru. Kan ni göra det? - Bara lugn, du är i goda händer.
Det här kommer att göra ont.
Torka bort blodet så jag kan se.
Tång!
Kulan splittrades inte. Vi kan tacka Gud för det.
Vad är det som händer? Varför skakar han?
Han går in i chock.
Han har feber. Vi behöver is för att få ner temperaturen.
- Nej! Stanna hos oss, George! - Det är ingen fara.
Stanna hos mig! Stanna hos mig!
Snälla, ni måste rädda honom! Snälla doktorn.
Stanna hos mig.
Vad står på?
- Varför är ni uppe så tidigt? - Vi gick aldrig och lade oss.
Mr Russell har blivit skjuten.
Miss Marian har varit där hela natten med dr Kirkland.
Har han blivit skjuten?
Varför skickade de efter dr Kirkland?
Det gjorde de inte. Han besökte miss Scott.
Han gick över för att se om han kunde hjälpa till.
Det är ett mirakel att han var här.
Jag hoppas bara att ni har rätt.
- Det är bäst att han får ligga i sin säng. - Självklart.
Vad gör ni?
Dr Logan, vi bad er komma för flera timmar sen. Var var ni?
Mrs Strawder fick sina tvillingar, och en av dem låg i sätesbjudning.
- Vem är ni? - Dr William Kirkland.
- Doktor? Var studerade ni? - Howard Medical School.
- Bertha... - Försök inte prata.
Jag tog ut kulan. Det fanns inga fragment.
Snörde åt kärlen för att stoppa blödningen.
Sen rengjorde jag såret med jod.
- Vad gav ni honom mot smärtan? - Jag hade inget i väskan.
Han var bara på besök i ett hus tvärs över gatan.
- Ta det här till apoteket. - Church.
- Kommer han att överleva? - Det finns risk för infektion.
Men det verkar som...
- Vad sa ni att ni hette? - Dr Kirkland.
Det verkar som att dr Kirkland kan ha räddat hans liv.
Det var verkligen tur att han var i närheten.
Tack för allt ni har gjort. Och tack gode Gud att ni var här.
Jag hoppas att vi kan räkna med er diskretion.
Church, se till att dr Kirkland kommer hem säkert.
- Ja, frun. - Tack.
- Den här vägen, doktorn. - Tack.
- Var är han? - Han är där inne.
- Vad har hänt? - Din far har blivit skjuten.
- Var har du varit? - De sa inget förrän i morse.
- Har de skickat efter polisen? - Nej. De vill inte att nån ska veta.
- Hur ser hans chanser ut? - Bättre än de kunde ha varit.
Men det enda vi kan göra nu är att be.
- Han verkar sova fridfullt. - Vilken lättnad.
Min mor berättade vad du gjorde. Du hjälpte till att rädda min fars liv.
Tack.
Jag skulle göra vad som helst för dig.
Och för din familj. Det måste du veta.
- Och ändå bröt du vår förlovning. - Jag är ledsen.
Jag hade fel. Jag borde ha lyssnat.
Jack sa att han var med dig och att inget hände.
Jag sa samma sak till dig, och du trodde mig inte.
Jag är villig att be om ursäkt, men du vet vad jag varit med om.
- Jag har litat på män förut... - Och där har vi det.
Det är inte bara mitt fel. Du ljög för mig.
- Jag gjorde det för att skydda dig. - Och se vart det har tagit oss.
Jag kan inte lyssna på det här just nu.
Min far är kanske döende.
Självklart.
Jag är ledsen. Du borde vara hos dina föräldrar.
- Jag ska be Church följa dig hem. - Jag kan ta mig hem själv.
Tack, Boles.
Hur känner du dig?
Om ändå båten kunde gå snabbare. Jag vill veta vad som händer.
Vi har inte hört nåt om min fars tillstånd-
- sen vi fick telegrammet i Southampton före avgång.
Jag vet att det var vagt-
- men det verkar i alla fall som om han återhämtar sig.
Det känns bra.
- Det blir fint att träffa din familj igen. - Ja, jag gläder mig så.
Men jag vet att Sidmouth är mitt hem nu.
Tack för det.
Du har lyst upp stället, och det behövdes sannerligen.
Menar du verkligen att Sarah borde skaffa ett eget hem?
Ja.
Det finns bara en hertig.
Och som jag nyligen har upptäckt kan det bara finnas en hertiginna.
- Han blir glad att mr Russell repar sig. - Ja.
Om det inte vore för dr Kirkland hade han inte överlevt.
Har du hört nåt från Larry?
Tyvärr har han viktigare saker att tänka på.
Så roligt att se er, miss Scott-
- så jag kan önska er en trevlig resa till Newport.
- Jag hoppas att ni klarar er utan mig. - Det tror jag säkert.
Mrs van Rhijn får inte lika mycket post som förr.
Det är bäst att jag går nu. Jag ska till mina föräldrar först.
- Trevlig resa. - Tack, mrs Forte.
Påminn inte faster Agnes om att hon får färre brev nuförtiden.
Du har rätt.
Men mrs Foster från The Heritage Society är ganska ihärdig.
- Fler tiggarbrev? - Det sägs inte rent ut, men så är det.
Jag ser att situationen med Larry fortfarande tynger dig.
Ja. John sa att Larry inte gjorde nåt fel kvällen när vi förlovade oss.
Han var med honom.
Men det är väl goda nyheter?
Det hade det varit-
- men Larry påpekade att när han sa att inget hände, trodde jag honom inte.
Jag trodde bara på John.
Och Larry tycker inte att det är en bra start för oss.
Det ligger nåt i det.
Men du har dina skäl att vara försiktig. Han borde inse det.
Du har säkert rätt, men...
Just nu är jag bara ledsen över att ha mist det som kunde ha varit.
Vill ni fortfarande inte blanda in polisen?
Jag riskerar inte att nyheten sprids. Jag litar på att ni hittar den skyldige.
- Finns det nån ni misstänker? - Ja, det...
Det finns män involverade som gärna skulle se min far död.
Mest av alla Richard Clay.
Vi ska titta närmare på mr Clay.
Gör det.
Och var så hårdhänt ni vill.
Tack, sir.
Det är ett mirakel att ni överlevde.
Men ta det inte som att det är fritt fram att trötta ut er.
Tack, doktorn.
Jag ska se till att du följer doktorns instruktioner.
Din hälsa är det enda som är viktigt för mig.
- Därför måste jag ställa in balen nu. - Ställ inte in den för min skull.
- När folk får reda på vad som har hänt... - Du kan inte använda mig som skäl.
Och alla andra skäl kan lätt låta falska.
- Jag låter dig inte äventyra järnvägen. - Som du vill.
McAllisters bok har skakat societeten i dess grundvalar.
Att ställa in nu kan skada folks självförtroende ännu mer.
Det vill du säkert inte.
Jag går tillbaka till klubben.
Du har en bal att förbereda.
Om du känner dig bättre kan du kanske vara med en liten stund.
Vi alla där som ett lysande exempel-
- på en stabil, enad familj på en välordnad societetstillställning.
- Som du leder. - Det är mrs Astor som leder den.
Mrs Astor är mor till en kvinna-
- som ställs inför rätta i ett skilsmässoärende-
- för sin egen otrohet.
Du är mor till en hertiginna.
Vi är föräldrar till en hertiginna.
Han svepte in som en sann hjälte-
- avlägsnade kulan från mr Russell och räddade hans liv.
Herregud. Vilken bedrift.
Jag undrar om nån nånsin får veta-
- att en svart läkare räddade en framstående vit affärsman.
Och ännu konstigare saker har hänt.
Enda skälet till att han var på 61st Street var att träffa mig.
- Det är sent för att komma på besök. - Jag vet.
Vi hann aldrig prata, men han kommer när som helst.
- Träffar vi honom inte i Newport? - Han vill gärna prata innan vi åker.
Det verkade viktigt.
- Jag vet vad du tänker. - Tänker inte du samma sak?
Kanske lite. Jag vet inte.
Har han pratat med far?
Arthur har inte sagt nåt. Jag måste ge honom hans lunchlåda. Han glömde den.
Ska jag skynda mig tillbaka från apoteket eller ta god tid på mig?
Ellen är här, så du har ett förkläde.
Ge far hans lunch.
- Javisst. - Sluta.
Vi ses senare.
Spännande att höra vad dr Kirkland har på hjärtat.
Ja, ja.
Det är alltså sant?
Ja.
Min far annullerade äktenskapet, men jag var redan med barn.
Jag förlorade medvetandet under förlossningen-
- och när jag vaknade ljög de och sa att barnet inte hade överlevt.
Var mr Scott ansvarig för att adoptera bort barnet?
Det har tagit mig lång tid att försöka försonas med allt-
- och förlåta honom.
Jag tänkte berätta för er. Jag behövde bara samla mod.
Jag förstår.
Tänker ni gå?
Jag måste ta en promenad... och tänka.
Jag är så ledsen.
Jag förstår om ni tror det värsta om mig nu.
Jag kan inte tänka klart just nu.
Jag skriver till er.
Vi ska till Newport för att gå på balen.
Ja, jag ska eskortera min mor tillbaka på tåget i morgon.
Tyvärr har den här informationen stärkt hennes argument mot oss.
Nu verkar allt...
...oöverstigligt.
Jag sa inget tidigare eftersom jag är en reserverad person-
- och det egentligen aldrig är rätt tillfälle att prata om såna saker.
Nej.
Jag antar det.
Adjö, miss Scott.
William?
Den här är nog er.
Vad har hänt?
Hans mor har en väninna i Philadelphia.
- Hon känner familjen Spring. - Åh, nej.
Hon berättade allt för William-
- och hon bättrade säkert på historien som det passade henne.
Det är slut.
Sa han det till dig?
Han tror inte att vi kan slåss mot henne.
- Varför gör han det? - Nej, han är chockad.
Kärleken försvinner inte över en natt.
Oavsett vad som händer är du värd en make som förstår dig-
- älskar dig villkorslöst och värnar om dig.
Jag önskar att jag kunde tro det.
Nu säger jag god natt.
Så tidigt? Hoppas du inte håller på att bli sjuk.
Jag mår bara bra.
God natt.
Det är inget fel på Marian.
Det är inte det som plågar henne.
Vad menar du?
Marian fick reda på-
- att mr Russell inte gjorde nåt fel kvällen de förlovade sig.
Och nu?
Mr Russell ifrågasätter ifall de passar ihop-
- om hon inte kan lita på honom.
Tack och lov att det finns nån med vett i huvudet.
Tänk att gifta in sig i den familjen.
Men det här handlar inte om den familjen, Agnes.
Det handlar om Marian och mannen hon älskar.
Var inte naiv. Man gifter sig inte bara med en man.
Man gifter sig med ett liv.
Och Marian förtjänar bättre.
Nån från en stabil, traditionell och väletablerad familj.
Det är ingen garanti för ett lyckligt äktenskap.
När du gifte dig med Arnold hade du allt det.
Hur kändes det?
Jag minns inte så mycket.
Är det så du vill att det ska bli? För Marian?
Jag trodde inte att ni gillade Wagner.
Självklart inte. Jag har oklanderlig smak.
Men vi kan inte alltid göra som vi vill.
Är det mrs Winterton? Jag har inte sett henne sen maken dog.
Jag tror inte att hon har varit ute så mycket.
Jag antar att han såg till att hon blev väl försörjd.
Det är jag övertygad om. Han hade inga barn.
Så intressant.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Ursäkta oss. - Självklart.
Det var ett tag sen sist.
Det var tråkigt att höra om er make.
Tack.
Det var naturligtvis sorgligt, men han led inte länge.
Men ändå. Det måste vara svårt för er att behöva börja ett nytt liv.
Jag hoppas att ni har familj och vänner som stöder er.
Inte direkt.
Jag har ingen familj kvar i New York-
- och våra vänner var egentligen Joshuas vänner.
Men de som arbetade åt honom finns kvar.
De är gamla, men de tar väl hand om mig.
Om ni nånsin vill prata igenom saker-
- med nån som inte tillhör mr Wintertons närmaste krets-
- hoppas jag få erbjuda mina tjänster.
Självklart. Det är väl det ni gör nu?
Förvaltar era klienters pengar.
Jag föredrar att säga att jag förvaltar deras liv.
- Och ni vill förvalta mitt? - Mycket gärna, om jag får.
Berätta om ert liv.
Jag antar att ni ska till Newport och gå på mrs Astors berömda bal.
Det ska jag faktiskt, men mrs Astor håller den inte i år.
Mrs Russell har tagit över den.
- Kära nån. - Vad då?
Står ni inte på mrs Russells lista?
Nej, och ni är den ende man i New York som vet varför.
- Ni var på hennes dotters bröllop. - Mr Winterton levde fortfarande.
Hon tror att hon slipper mig nu när han är död.
Jag kommer inte på nästa bröllop, var så säker.
- Det blir inget på ett tag. - Så synd.
- Vi borde gå in igen. - Måste vi det?
Stålsätt er.
Jag tänkte bara säga att gästlistan nästan är klar.
Så roligt att höra att förberedelserna för balen går bra.
Jag tänkte också berätta att jag har bjudit in mrs Fane.
Och Charlotte är välkommen om hon väljer att komma.
- Tänker ni bjuda mig? - Det är absurt.
Hur kan ni tro att jag skulle göra nåt sånt?
Det skulle förstöra för oss allihop.
Vi pratar inte om främlingar, mrs Astor.
Det här är vår kära vän Aurora Fane och er egen dotter.
Vill ni att de ska leva i exil för evigt?
Skilsmässans gissel får inte infektera de sociala kretsar vi håller kära.
Men mor, inser du inte att det mrs Russell föreslår kunde rädda mig?
Vill ni inte det för ert eget barns skull?
Om ni bjuder in dem kommer det att smitta av sig.
Och det vill jag inte vara med om.
Jag ska alltså tillbringa resten av livet med att brodera märkdukar framför brasan?
I så fall måste du lära dig att trä en nål.
- Jag hoppas att ni tänker om, mrs Astor. - Det gör jag inte.
Och om ni tvingar mig, ska jag inte dölja varför jag inte tänker gå på er bal.
Adjö.
Miss Brook.
Tack för att ni kom, miss Brook.
Jag ville få chansen att tacka er för allt ni gjorde.
Vi är mycket tacksamma. Hoppas ni låter mig ge er en ny klänning.
Nej, men det gläder mig mycket att se mr Russell sitta upp och prata.
En stor förändring från förra gången ni träffades.
Ursäkta mig, men jag har en del att uträtta.
Jag tycker det är synd och skam att ni två har blivit osams.
- Jag instämmer. - Ja, det är synd.
Betyder det att ni har ångrat er?
Jag hoppas det.
Jag är mycket lättad över att se er så här återställd-
- men jag vill inte trötta ut er.
Tack än en gång, miss Brook.
Jag följer er ut.
Hur går det med balen i Newport vid säsongsavslutningen?
George vill att jag fortsätter planera.
Hector och Gladys är på väg hit.
Som ni vet vill George inte att skottlossningen rapporteras-
- så jag kunde inte använda den som ursäkt.
Han är en mycket viljestark man.
Inget får störa affärerna han arbetar med.
Så balen blir av.
Och jag har bjudit in mrs Fane och mrs Drayton också.
Försöker ni få slut på uteslutningen av frånskilda kvinnor?
Jag tycker att det är dags. Gör inte ni det?
Och mrs Draytons skilsmässa ger mig en chans.
Trodde jag i alla fall.
Håller mrs Astor inte med?
Jag har precis bara börjat.
Jag är ledsen att jag inte kan vara där och stödja er.
Vad då? Kommer ni inte på balen?
Ni såg hur besvärad Larry var i mitt sällskap.
Ge inte upp hoppet om honom.
- Jag ser inte att jag har nåt val. - Struntprat.
Jag såg er dränkt i blod när ni hjälpte till att hålla George vid liv.
Då förstod jag att ni inte är en svag person.
Det var nog i den stunden som jag såg er med Larrys ögon.
Ni två kan få en ljus framtid. Tänker ni inte kämpa för den?
Valet är inte mitt. Larry har gjort det mycket klart, och...
...om han känner det så starkt är det nog bäst att så sker.
Så snällt av dig att lämna ditt nya fina hus och hälsa på oss.
Jag hoppas att jag inte är i vägen.
Nej då, det är trevligt att ha dig här igen.
Hur har du det i ditt nya hem?
- Vem tar hand om dig där? - Mrs Clancy.
Hon är snäll, men lagar inte lika god mat som mrs Bauer.
Självklart inte.
Inte världens bästa kokerska.
Städar hon åt dig också?
Två kvinnor kommer varje dag.
Men mrs Clancy tar hand om dem. Det gör inte jag.
Vår betjänt lever som en prins, väl omhändertagen på alla sätt.
Vad är det för fel med det? Han har väl förtjänat det?
Är det... unga kvinnor?
Jag antar det.
Vad spelar det för roll?
Jag hoppas att det inte gör det.
Du är tillbaka.
- Hur är det med mr Russell? - Jag tror att det värsta är över.
Jag ber för det.
- De har bett om vår diskretion. - Vilken hemsk historia.
De vill att allt ska vara så normalt som möjligt och fortsätter planera för balen.
Det är ganska djärvt med tanke på omständigheterna.
Jag tycker att det visar på verkligt mod.
Ja. Mrs Russell berättade faktiskt för mig-
- att hon har bjudit Aurora och Charlotte Astor.
Hur sa? Lina Astor kommer inte att se med blida ögon på det.
Nej. Hon gillar det inte alls.
Är det så konstigt? En kotiljong med frånskilda?
Vad blir det härnäst? Samhällets drägg? Ogifta mödrar?
Mrs Russell är ute på farlig mark.
Jag hade ändå inte tänkt gå. Jag vill inte träffa Larry.
Ja, din faster Ada nämnde-
- att du och mr Russell fortfarande var på kant med varandra.
Men du måste gå till honom nu, Marian, och erkänna att du hade fel.
- Erkänner du när du har fel, mamma? - Det behöver jag inte. Jag har aldrig fel.
- Jag trodde inte du gillade mr Russell? - Jag har ändrat mig.
Larry ändrar sig kanske också.
Det tänker jag inte ta reda på.
- Mr van Rhijn. Kom in. - Tack.
Vad kan jag göra för er?
Jag ville försäkra mig om att ni visste hur det var mellan Larry och Marian.
- Hon vet nu att han inte gjorde nåt fel. - Självklart inte.
Men det verkar inte ha gjort nån större skillnad.
- Hon tänker ändå inte gå på balen. - Ja, jag vet.
Jag tänkte att jag kanske kunde försöka få henne att ändra sig.
Varför? För att ni vill hjälpa mig?
Självklart. Det vet ni säkert.
Det jag vet är att ni vill be mig om en tjänst, mr van Rhijn.
Ska vi gå rakt på sak?
Kan ni tänka er att bjuda mrs Winterton på er bal?
Himmel.
Jag trodde att hon ströks från listan när hennes make dog.
Vad säger mrs Astor?
Mrs Astor gillar henne inte-
- men ert stöd skulle nog fungera som ett motmedel mot det.
En dag kommer ni att vara lika mäktig som mrs Astor.
Eller mäktigare.
Som ni vill, mr van Rhijn. Jag ska bjuda henne.
Men jag förväntar mig att se miss Brook där också.
Jag hoppas att ni inte gör mig besviken.
Oscar? Var har du varit?
Jag hade en del att uträtta innan vi åker till Newport.
Jag råkade faktiskt träffa mrs Russell tidigare i dag.
Hon är mycket besviken över att Marian inte kommer på balen.
Hon verkar tycka om dig.
Det är synd att du missar den.
Om Marian inte vill gå på balen måste vi respektera hennes beslut.
Hon är inte den enda som inte kommer.
Självklart.
Men med tanke på vad familjen Russell har gått igenom...
Vem kan det vara som kommer så här dags?
Det är din mrs Foster.
Hon stannar inte länge. Hon är på väg till en middag.
Men hon är inte min mrs Foster.
Mrs Philip Foster.
Tack för att ni kom.
Mrs Foster är från The New York Heritage Society.
Jag är rädd att ni ska säga att jag inte har svarat på era brev-
- och jag ber om ursäkt för det.
Mrs van Rhijn, det viktiga är att vi pratar nu.
Ni är mycket vänlig.
När jag var här senast har jag för mig-
- att ni hade ett vackert porträtt av Robert Livingston-
- som blev delstatens första kansler.
Ja, det stämmer. Ni har ett underbart minne.
Visste ni att han administrerade presidentinstallationen-
- av George Washington?
Er familj har djupa historiska kopplingar till vår stad.
Jag tar ert intresse för min familj som en komplimang-
- men vi vet båda att ni jagar mig av ett enda skäl.
- Det är sant, vi vill... - Ursäkta att jag avbryter er.
- Faster Agnes, vi borde gå. - Stanna. Du vet hur det är.
Agnes, vad du inte vet...
Den här ytterst pinsamma situationen måste få ett slut.
Sanningen är den, och jag borde ha varit ärlig tidigare-
- att jag inte kan donera till sällskapet-
- eftersom... jag inte längre har tillräckliga medel för att göra det.
Vi förväntar oss ingen donation från er, mrs van Rhijn.
Vi har gott om pengar.
Vad vi vill ha av er är ert namn.
Som vice ordförande.
Vice ordförande för The New York Heritage Society?
Ja.
Åh, Agnes. Vilken ära.
Du har rätt. Det är en stor ära.
Mrs Foster, jag är ledsen.
Jag missbedömde situationen helt och blamerade mig samtidigt.
Kan ni komma på besök igen när vi är tillbaka från Newport-
- så vi kan diskutera det här ordentligt?
Det gör jag mycket gärna.
Och nu måste jag ge mig av. God kväll till er alla.
- God kväll. - God kväll.
- Trevlig kväll. - Tack. God kväll.
Visste du att det var det hon ville?
Jag skrev till henne. Ja, jag visste att det var nåt sånt.
En miss Bridget är här för att träffa er.
Bridget?
Mrs Bauer tyckte att du började bli lite mager-
- så hon skickade hit mig med din favoritlammgryta.
Om du inte går på balen är jag mycket orolig-
- att folk pratar mer än om du gör det.
Det tänkte jag inte på.
Om mrs Russell verkligen bjuder Aurora och hon tackar ja-
- hoppas jag att du tänker om, Marian.
Bannister, nu är vi nog äntligen redo för middag.
Oscar, du kan väl sitta bredvid din mamma i kväll?
Nej.
Hur sa?
Jag tycker att det är dags för dig att ta över hedersplatsen.
Men du har alltid...
Det är du som styr både familjen och hushållet.
Det är dags för dig att ta över hedersplatsen.
Jag kan sitta här bredvid Marian.
Agnes?
Tack.
Det var mycket omtänksamt av mrs Bauer. Och av dig att ta med den.
- Ska du inte ha? - Jag åt innan jag kom hit.
Vill du inte sätta dig ner i alla fall?
- Jag tillhör tjänstefolket. - Inte i det här huset.
Nej, här är du gäst hos husets herre.
- Menar du det? - Självklart gör jag det.
Det är en ära att ta emot dig.
Det känns väldigt tryggt att ha dig här.
Hoppas jag inte gör dig besvärad när jag säger det.
Jag känner mig inte besvärad.
Inte alls.
Bra.
Berätta hur du har haft det i dag.
Jag ska lägga mig och vila en stund.
Vi har ju ett möte inbokat med sömmerskan för att hämta våra balklänningar.
Jag har redan skickat mina mått. Det blir säkert bra.
Vi hämtar den åt dig.
Vad är det med flickan?
Jag ska berätta för dig på väg till ateljén.
Miss Gladys!
Ers nåd!
Adelheid? Vad gör du här?
Mrs Russell sände bud efter mig för att ta hand om er.
Betyder det...?
Om Ers nåd vill. Jag hoppas det.
Jag har ett brev till miss Boles med en biljett tillbaka till England.
Och det finns mer där, hoppas jag.
Mycket mer, Ers nåd.
Vill ni inte vila lite innan ni reser hem?
Följ med mig.
Jag gillar tanken på att din mor har erkänt sitt misstag.
Jag är inte helt säker på att hon ser det så.
- God dag, Aurora. Trevligt att se dig. - Jag är så glad att du kom.
Vet vi om mrs Astor har anlänt till Newport?
Jag har inte hört nåt om det.
- Har du bestämt om du ska gå på balen? - Inte helt.
Jag var så säker på att jag inte skulle bli bjuden.
Det var tydligen innan mrs Russell tappade förnuftet.
Lina Astor kommer inte att vara där. Jag är inte ens säker på att jag ska gå.
Om mrs Russell tänker utmana konventionen borde vi stödja henne.
Efter en enda kväll på bordets hedersplats vill du förändra världen.
- Du har väl en klänning? - Jag har klänningen.
Jag vet bara inte om jag vågar.
Mrs Russell anstränger sig verkligen för din skull.
Men hon kan inte styra folks blickar när jag kommer in i balsalen.
Vi ska alla gå in i balsalen tillsammans.
- Hur sa? - Om Aurora kan uppbåda nog med mod...
...kan vi också göra det.
- Håller du inte med, Marian? - Jo. Vi kan vara modiga tillsammans.
Den är perfekt för det här tillfället. Ja.
Du är så vacker, Dorothy.
Tack. Visst är färgen underbar?
- Mrs Kirkland. - Mrs Trumbo.
Jag gick förbi och tyckte att jag såg er genom fönstret.
Vilken överraskning att träffa er här, mrs Scott.
Vi lägger sista handen vid min kusins klänning till er bal.
- Här är er dotters klänning. - Tack så mycket.
- Miss Scott kommer alltså på balen ändå? - Varför inte?
Jag vet att min son bjöd henne.
- Men det var innan det hände. - Vad då?
Innan han fick veta sanningen om er dotters förflutna.
Min dotter har inget att skämmas för.
- Hon lurade min son. - Det gjorde hon inte alls.
Hon skulle berätta för er son om den värsta tiden i sitt liv.
- Men gjorde det inte. - Inte än.
Hon hade tänkt göra det-
- men ni försatt inte chansen att ta tag i nyheten-
- och sprida den som en pest och få er son att tro det värsta.
Jag fick honom inte att tro nåt. Det var er dotter som lurade honom.
Jag hoppades att Peggy skulle göra det respektabla-
- och tacka nej till inbjudan.
Det är helt otroligt-
- hur ni kan se alla andras fel och brister, men inte era egna.
Ursäkta mig!
Ni som är prästfru ska inte behöva bli påmind om denna bibelvers:
"Alla har syndat och gått miste om härligheten från Gud."
Nu lugnar vi ner oss, Dorothy.
Mitt tålamod är slut, och jag kan inte vara tyst längre.
Ni borde kanske lyssna på er kusins varning?
Ni borde kanske kliva ner från era höga hästar.
Ni har åtnjutit ett visst privilegium-
- bland vårt folk här i Newport som har skapat en illusion åt er.
Vad är det för illusion?
En illusion som har låtit er ostraffat agera utan takt och hyfs.
Men jag är inte från Newport.
Vi ska gå på balen som en familj.
Min make har donerat en ganska ansenlig summa-
- eftersom det faktiskt är det respektabla att göra.
- Hur går det? - Klänningen är perfekt. Tack.
- Önskar ni nåt, mrs Kirkland? - Nej tack.
Jag borde gå. Jag är hedersgäst på en tillställning senare.
- Vi ses på balen. - Ja, självklart.
Och mrs Scott, vare sig er dotter kommer eller inte-
- finner jag tröst i att min son vet sanningen nu-
- och har ändrat sig beträffande henne.
Om det verkligen är hans beslut-
- så var er son egentligen aldrig värdig min Peggy.
- Far. - Dr Kirkland.
Mrs Russell. Mr Russell.
- Dr Kirkland. - Ni behöver inte ställa er upp.
Nej, det går bra.
Det gladde mig att höra om era framsteg när er son besökte mig.
Jag borde ha skrivit-
- men jag väntade tills jag hade pratat med Logan om kvällen när ni hjälpte mig.
Jag är tacksam att jag var där.
Dr Logan var väldigt tydlig.
Om ni inte av en slump hade varit i huset där Marian Brook bor-
- hade jag varit död.
Tja, jag...
Men ni arbetade utan nödvändiga verktyg, utan mediciner eller sjukvårdspersonal-
- och räddade mitt liv.
Så...
Jag har bestämt mig för att tacka er-
- på ett sätt som jag hoppas motsvarar det ni gjorde.
- Får jag öppna det? - Varsågod.
Jag kan inte ta emot det här.
Varför inte?
För att det är värt mer än mitt liv?
Det är det inte.
Men ändå...
Hela vår familj är mycket tacksam för allt ni gjorde.
Ni tog en risk.
Om det hade gått illa och jag hade dött-
- finns det människor som hade försökt trakassera er.
Mod är alltså ytterligare en av era goda egenskaper.
Gör mig glädjen att ta emot det här.
Där är han.
- Vi är så stolta över dig. - För vad?
För att du räddade livet på en framgångsrik industriledare.
För att inte tala om den fina belöningen.
Jag är tacksam att jag kunde hjälpa till-
- men min praktik kommer inte att fyllas av rövarbaroner.
Det är snart dags att gå. Sätt fart och byt om.
Jag tänker inte gå.
Hur sa?
Det här är vårt familjeevenemang.
Låt inte den där kvinnan förstöra det.
Den där kvinnan?
Du gillade henne aldrig, eller hur?
Det enda jag kan säga är att jag är bra på att bedöma människor.
Men du gör inte den slutgiltiga bedömningen.
Hur många har du berättat det för, mor?
Jag?
Vi verkar vara de sista som fick veta nåt. Enligt mrs Brown vet hela Philadelphia.
Mrs Brown vet alltså, och vilka fler?
Mrs Oden. Men det är knappast mitt fel.
Det skvallras alltså om det här? Du har besudlat hennes rykte.
Det har jag inte alls. Hon gjorde det alldeles själv.
Förstår du inte att det här är kvinnan han älskar?
- Älskar? - Ja.
Min son, det går över.
Det kommer många fler från och med i kväll på balen.
Det är inte lösningen, Elizabeth.
Skulle jag låta henne fortsätta med bedrägeriet-
- hela vägen fram till altaret?
Vad skulle folk tycka och säga om pastorns sons fru?
Kanske att hon är lika mänsklig som vi andra?
Hon kan förstöra vår familjs rykte. Jag tänkte inte låta det hända.
Vi är en familj som älskar och förlåter.
Men hon gav oss inte ens en chans att erbjuda förlåtelse-
- eftersom hon höll det hemligt.
Du kan inte ha ett förhållande med nån som har ett så besudlat förflutet.
Kvinna!
Du är inte klanderfri.
Tar du lögnerskans sida framför din hustrus?
Det var min plikt att informera och skydda vår son.
Han är en vuxen man.
Du borde ha gett William och miss Scott en chans att reda ut det här själva.
Jag gav honom en chans att höra sanningen och fatta ett beslut.
Nej, det gjorde du inte.
Han har rätt.
Du har sått elände och hjärtesorg, och det är inte första gången.
Det är slut med det nu.
Jag gjorde bara det jag trodde var rätt.
För vem?
Titta på klockan.
Vagnen väntar.
Vi ses utanför.
Ska jag sätta mig i vagnen utan min make?
Jag vill prata med William. I enrum.
Jag vill bara ditt bästa.
- Jag vill inte bli uppläxad. - Bra, för det blir du inte.
Jag vill bara säga...
...att du får bestämma vilken sorts man du vill vara...
...och vad du vill göra med ditt liv.
Tack för det.
Kom ihåg...
...att Herren har bestämt din väg.
Jag önskar bara att jag visste åt vilket håll han sa åt mig att gå.
Tänker du verkligen gå?
Ja. Jag blev inbjuden och jag ska gå.
Förstår du inte att det här bara är ännu en av mrs Russells galenskaper?
Det blir pinsamt för de andra kvinnonra att ha dig där.
Om det är några som kommer.
Är det vad jag är för dig nu? Bara pinsam?
Jag försöker skydda dig, Charlotte.
Nej, mor. Som vanligt försöker du bara skydda dig själv.
Så snällt av dig att ta emot mina gäster, Hector. Tack.
- Självklart. Var är mr Russell? - Han vilar på sitt rum.
- Men ingen får veta vad som hände? - Ingen får veta.
Äntligen. Vi tänkte skicka ut en skallgångskedja.
- Tycker du inte att jag är fin? - Du ser underbar ut.
Det kräver mycket arbete.
- Inte sant, mor? - Vi får hoppas att det var värt det.
Om mrs Astor får som hon vill kommer kanske ingen.
Vagnarna börjar anlända, frun.
Jag är glad om det betyder att det är mer än en.
- Jag vet inte om jag klarar det här. - Det gör du visst. Vi klarar det.
Var inte orolig. Jag lämnar dig inte.
Jag hoppas bara att The Heritage Society-
- inte förlorar förtroendet för sin nya vice ordförande-
- om de får reda på att jag var här.
De har säkert bättre saker för sig än att övervaka dina aktiviteter.
Jag kommer inte på några.
Mrs Joshua Winterton.
- Mrs Winterton. - Det var så snällt av er att bjuda mig.
Med tanke på vår gemensamma historia-
- känner ni mig nog bättre än nån annan kvinna härinne.
Kanske blir vi till och med vänner en dag?
Det tror jag inte, men konstigare saker har hänt.
Gå ut på terrassen och njut av den magnifika belysningen.
God kväll.
Mr och mrs Charles Havemeyer.
Tack.
Jag borde inte ha kommit.
Dumheter. Du har inget att skämmas för.
Låt inte de där människorna diktera vem du är.
Mrs James Drayton.
Mrs Drayton. Är inte er mor med er?
- Tyvärr mådde hon inte riktigt bra. - Jag förstår. Det var tråkigt att höra.
Mrs Drayton, jag beklagar er svåra situation.
Ni är mycket vänlig, Ers nåd. Jag är oändligt tacksam.
Mrs Forte och mrs van Rhijn.
- Mrs Russell. Hur mår mr Russell? - Förvånansvärt bra.
Hoppas vi träffar honom senare.
Och mrs Astor?
- Får jag presentera mrs Forte. - Ers nåd.
Hennes syster mrs van Rhijn. Ni känner hertigen.
Ja, men vi har knappt talats vid.
Miss Brook och Gladys har berättat allt om er.
Inte riktigt allt, hoppas jag.
Mrs Charles Fane och miss Brook.
Så snällt av er att komma, miss Brook.
- Du är mycket välkommen, Aurora. - Tack för att jag fick komma.
Ni känner nog hertiginnan.
Underbart att träffas.
Välkomna, miss Brook och mrs Fane.
Mr och mrs Clement Moore.
Det är underbart att se alla uppklädda till tänderna.
Ja.
Nästan alla.
Mr och mrs Benjamin Porter.
Tack för att ni kom.
Mrs Astor.
Lina, Charlotte sa att du inte mådde bra.
Det gläder mig att du återhämtat dig så snabbt.
Tack.
Men jag har en känsla av att opassligheten kan komma över mig igen när som helst.
- Hertigen. - Mrs Astor.
Mr och mrs Frederick Bronson.
Visst är det praktfullt?
Vad fick dig att ändra dig?
Din situation må vara pinsam...
...men du är inte pinsam.
Du är min dotter.
Jag trodde alltid att om du fick välja mellan mig och societetens lagar-
- så skulle societeten absolut vinna.
Och det bevisar än en gång...
...att du inte vet allt.
Tack.
Mina damer och herrar.
Härmed förklarar jag balen öppnad.
- Först visste vi inte vad vi gjorde. - Jag förstår inte hur ni klarar av tre.
Barnen är lätta att ta hand om. Det är maken som är arbetskrävande.
Den där stilige herrn verkar vara på väg hitåt.
Det är inte mig han är ute efter.
Får jag lov?
Mår du bra?
Jag mår bra.
- Klarar du det här? - Jag klarar det.
- Nåt nytt om utredningen? - Inget konkret än.
Nåt nytt från miss Brook?
Nej.
Låt inte ett missförstånd stå i vägen för er lycka.
Det kommer alltid att bli meningsskiljaktigheter.
Du måste väga dem mot det värdefulla som förenar er.
Nu åker vi till balen.
Jag visste att han skulle ändra sig.
God dag, mrs Scott.
Ursäkta oss.
Låt honom gå.
Får jag prata med er, sir?
Ja.
- Vad tror du att det handlade om? - Jag är för rädd för att hoppas.
Jag är rädd att jag får ångra det här.
Nej, Lina. Jag vill bara ha ett tack från dig.
Bertha Russell har ordnat-
- så din egensinniga dotter välkomnas offentligt av en äkta hertig.
Ja, i en balsal full av skojare och kvinnor med tvivelaktigt rykte.
Lina, det är framtiden vi ser i Bertha Russells balsal.
Klamra dig inte fast vid det förflutna för då riskerar du också att försvinna.
Jag hoppas att damerna har trevligt.
O ja. Mrs Fish försöker lära mig att inte vara rädd för framtiden.
Varför skulle du vara det? Framtiden tillhör Amerika.
Det är kanske det som gör mig rädd.
Ursäkta mig.
Jag kan inte säga hur glad jag är att du är här.
Vi är här allesammans.
Precis som du ville.
Det här kanske inte är rätt tid och plats att fråga-
- men jag måste ta tillfället i akt.
- Min fru sa att ni och Peggy blev osams. - Jag såg det aldrig så.
- Hon är förtvivlad. - Och det är jag också.
Jag håller inte miss Scotts förflutna emot henne.
Är ni glad att vara här?
Jag borde förstått att ni var den enda som kunde ordna det.
Jag kan göra mycket mer än så, om ni låter mig.
Det gör jag-
- eftersom det är en sån lättnad att prata med en man som vet sanningen om mig.
Nu behöver vi inte låtsas.
Vi skulle faktiskt...
...kunna utveckla det här.
Vad menar ni?
Har ni nåt ställe utanför New York?
Jag har ett hus vid Hudsonfloden, men det är ganska anspråkslöst.
Jag har också en stuga.
Vi kunde komma överens om att inte göra oanmälda besök hos varandra.
Men i stan...
...skulle vi vara ett par.
Ett par som kämpar tillsammans.
Allt det här blir verklighet...
Om vi gifter oss.
Med era pengar och mina kontakter skulle vi ha hela världen för våra fötter.
Vad säger ni?
Jag säger...
Kom på lunch när vi är tillbaka i New York.
Är det så här det ska bli från och med nu?
Frånskilda och uppkomlingar som fyller dansgolvet?
Och knappt en stol till oss?
Societeten förändras, Agnes.
Tricket är att anpassa sig till det nya och att hålla sig lugn.
Jag kan knappt fatta att jag är här. Jag trodde att allt var över för mig.
- Du har mrs Russell att tacka. - Hon tog en stor risk.
Och det verkar ha fungerat.
Mår du bra?
Jag behöver nog lite luft.
Säg vad ni har på hjärtat.
Jag älskar er dotter, sir.
Och med er tillåtelse vill jag be om hennes hand.
Jag vill börja ett liv med er dotter och bilda familj.
Min ekonomi är god, och jag kan försörja henne och värna om henne.
Och ni förstår att ett äktenskap är mellan en man och hans hustru?
Inte hennes föräldrar eller era egna?
Ja, sir.
Arthur?
Får jag lov?
Jag har pratat med er far.
Vad då?
- När ni gick trodde jag att det var över. - Knappast.
Jag lovar att aldrig lämna er igen om ni vill ha mig.
Åh, Arthur.
Miss Scott...
...vill ni gifta er med mig?
Jag trodde inte att du skulle komma.
Jag kom med Aurora Fane.
Självklart gjorde du det.
Nu är det min tur att be om ursäkt.
Jag förstår inte hur det blev så trassligt mellan oss.
Jag greps nog av panik.
Jag antog det värsta, för det är vad som har hänt mig tidigare.
Varför skulle det bli bättre i framtiden?
Kan vi inte göra det bättre?
Vi kan försöka.
Men det finns inga garantier i livet, Marian.
Du kommer att missuppfatta saker, och det kommer jag också att göra.
Och när jag gör det, kommer du då att lämna mig igen?
- Jag säger inte att allt var ditt fel. - Inte jag heller.
Vad ska vi göra?
Tja...
En sak kan vi vara säkra på.
Vi kommer inte att lösa alla våra problem ikväll.
Men får jag lov, miss Brook?
- Vad är det som är så roligt? - Åh, inget.
- Hon är inte olycklig, George. - Nej, hon är inte olycklig.
Du har sannerligen fått tyst på ryktena. Du ser väldigt frisk ut.
- Och du har vunnit ännu en seger. - Jag vill bara allas bästa.
Jag måste erkänna-
- att närheten till döden har förändrat mitt perspektiv på det.
Verkligen?
Om det är bra, så är jag glad.
Men framför allt är jag lättad över att jag har dig kvar.
Vad står på?
Jag åker tillbaka till New York.
Men du kan inte åka ensam. Du är inte frisk nog.
Larry följer med mig. Han sitter i vagnen.
Redde vi inte ut det här i går kväll? Kommer du inte tillbaka till 61st Street?
Jag är ledsen.
Jag trodde du förstod att jag bara kom på balen för att skydda företaget.
För att skydda företaget?
Och jag vet hur viktigt det är för dig att vinna poäng över mrs Astor.
Ja, det är det.
Jag är bara ledsen att du använde vår dotter som en bricka i spelet.
Du kommer aldrig att förstå.
Jag ville att Gladys skulle fly från den här buren.
Men du tvingade in henne i ett äktenskap.
- Och du ledde henne till altaret. - Det är just det jag inte kan förlåta.
Jag klandrar dig inte för att du är hänsynslös.
Jag beundrar det.
Det är nåt vi delar.
Men jag är hänsynslös i affärer, inte mot dem jag älskar.
Och jag är hänsynslös för dem jag älskar. Inser du inte det?
- Är det på grund av att du blev skjuten? - Kanske.
Det har fått mig att granska mitt liv, och jag gillar inte allt jag ser.
- Du kommer alltså inte hem? - Inte förrän vi vet vad vi vill.
Jag vet vad jag vill.
Det är klart att du gör.
Men jag är inte så säker.
Sir.
Jag kommer strax.
Var är far?
Du är uppe tidigt. Jag trodde du skulle sova till lunch.
Jag har en nyhet som jag måste få berätta.
Jag lovade läkaren att hålla tyst till de första fyra månaderna var över.
Det var i går kväll, och jag måste berätta för Hector först.
Du förstår...
Jag väntar barn.
Kom, så går vi till far.
Vi berättar det tillsammans. Han kommer att bli så glad.
Mor?
Översättning: Gunvor Assergrd