Jeg heter Alex Parrish.
Jeg ville beskytte mitt land, men livet mitt ble endret.
Det hele begynte for ni måneder siden.
-Mamma skjøt ikke pappa. Det var meg. -Han jobbet for FBI.
-Er en av dem terrorist? -Ja, før de kom til Quantico.
Jeg ble nødt til å redde meg selv før landet.
-Ingen leter etter terroristen. -Jeg må si at jeg tror du er skyldig.
-Hvem skjøt deg? -Alex Parrish.
Jeg må finne sannheten.
OAKLAND, CALIFORNIA
FBI! Hendene i været!
FBI-AKADEMIET I QUANTICO
Det er nå det gjelder. Kom dere løs og opp fra bassenget.
Vis meg at dere kan samarbeide. Ellers synker dere til bunns.
La du armene i kors før de låste oss sammen?
Da kan du gjøre dette.
Sånn.
Kjempebra!
Hvis vi bruker albuene, kan vi få stripsen til å ryke.
Eller så kan vi dra skikkelig hardt.
-Vi skulle jo gjøre det sammen! -Det er bedre å finne det ut selv.
Pass på hvor du går, vennen.
HOVEDNØDSENTRALEN
-Du blir hyllet som en helt. -Det er det i dag som betyr noe.
-Du trenger ikke å være her. -Jo.
Riktig svar.
Avdelingsdirektøren venter på deg.
Mine damer og herrer, jeg går inn dit uten ny informasjon.
Når jeg kommer ut, vil jeg ha svar og se framgang.
Jeg vil vite hvor Alex Parrish er.
-Godt å se deg. -Deg også.
Jeg skar meg på stripsen. Det går bra.
Håndleddene mine trenger også pleie. Du var voldsom!
Unnskyld, Shelby. Men du må innrømme at du var litt treg i dag.
Kanskje du er sliten etter alle telefonsamtalene om kveldene?
-Noen som savner deg hjemme? -Det er bare familiebedriften.
Alex er tydeligvis også våken når børsen åpner i London.
Jeg hater at jeg nesten ikke rakk det på grunn av henne.
Det er ikke din feil. Vasquez vil alltid vinne.
Det vil jeg også, men jeg begynner å bli lei av å tape.
Kul spiontrening! Blir det neste å legge en sandwich i en pose?
Innrøm at du savner det.
-Ser ut som du har en beundrer. -Han forfølger meg.
Han stiller spørsmål ved alt jeg sier. Det føles som en rettssak.
-Er du redd han skal finne ut noe? -Jeg har type.
-Her har du svaret om faren din. -Hva er det?
Alt vi har på ham. Utmerkelser og rapporter. Tjue år med tjeneste.
-Sikker på at du vil lese det? -Jeg vil vite hvem han var.
Jeg vil bare advare deg. Du har ventet lenge på svar,-
-og dette er nok ikke det du håpte på.
-Snakk med meg om du trenger det. -Takk.
Visekorporal Ryan Booth. Fire år i marinen og to perioder i Irak.
Han ble tildelt en bronsestjerne.
Miss Shelby Wyatt.
-Skarpskytter. Rhodes-stipendiat. -Og stolt debutant.
Dette er historiene dere forteller om dere selv.
Men under historien ligger en psykologisk drivkraft.
Ved en forbrytelse forteller bevisene hvordan. Psykologien sier hvorfor.
Man kan kjenne forbryteren. Men først må dere kjenne dere selv.
Vi har laget psykologiske profiler på dere, med styrker og svakheter.
Men dere må bevise at dere kan analysere hverandre.
Ute i felten gjør man det med folk man aldri har møtt før.
Dere har kjent hverandre i tre uker,-
-så nå skal dere skape profiler basert på det dere ser.
Grav dypt. Ikke hold igjen på noe.
Dere burde klare å imponere meg.
Bare ta meg. Jeg er som en åpen bok.
Jeg har hørt om den boken. "American psycho".
Jeg er god til å lese folk.
Det er de smarteste som har flest blindflekker.
Alex Parrish. Andregenerasjons- agent og best i klassen.
Best i din klasse. Du er sikkert stolt.
-Sir... -Nei, hør her.
Hvordan kunne en av våre egne skape vårt neste 11. september?
Noe må jeg si til pressen.
-Vi har arrestert Miranda. -Det drar inn mer FBI. Noe mer?
Et helt flylass med bevis fra Parrish sin leilighet er på vei til Quantico.
-Deler, tegninger... -Det forklarer hvordan.
Men hvorfor? Vi må ta landet i hånden og fortelle en historie.
Om noen gjør det før oss, mister vi kontrollen.
Sir. Varebilen er her.
-Har du noen viktigere å møte? -Ja. Og det har du også.
Lurer du på hvorfor Parrish sprengte Grand Central? Spør moren hennes.
Jeg vet jo ingenting! Hvorfor hører dere ikke på meg?
-Kommer hun til å fortelle noe? -Det skal jeg sørge for.
Bra, for du og jeg skal snakke med pressen om en time.
-Ser ut som du fikk beskjeden. -Hvorfor skal jeg hjelpe deg?
Hvem vet hva terroristen kan gjøre om vi ikke finner ut hvem det er?
Ryan ba meg hjelpe deg.
Jeg stoler ikke på deg, men han sa at jeg ikke har noe valg.
Han hadde rett.
-Tror du at jeg gjorde det? -Du var ikke terrorist i Quantico.
Jeg er fortsatt den samme personen.
Er du det? Hjelp meg med å finne ut hvem som gjorde det.
Hvordan da? Jeg ble jo kastet ut fra Quantico.
Det var ikke rettferdig. Og jeg var alltid på din side.
-Du fortjente bedre. -Agent Asher kunne ha hjulpet deg.
-Men ikke Simon Asher. -Du jobber med teknologi.
Du har utstyr som kan brukes til å analysere denne.
De plantet bevis i leiligheten min, men de la igjen denne.
Du tok deg jo av bomben i Quantico.
Det hadde ikke noe å si. Alle fikk se hvem jeg egentlig var.
-De likte ikke det de så. -Jeg gjorde det.
Det virker som det går greit med deg.
Dette er det eneste jeg har for å finne terroristen.
Du er den eneste som kan hjelpe meg. Ta en titt på den, vær så snill.
Det er C4-sprengstoff fra militæret.
Det kan bare lages i USA, Storbritannia eller Iran.
Firmaet mitt gjør jobber for regjeringen,-
-så jeg har tilgang til sikrede databaser.
Jeg kan se om jeg finner noe.
-Pakk. Vi stikker. -Greit.
Klokken 13.30. Skape psykologisk profil
Hva ser du, Alex?
En selvopptatt sosiopat som har tatt seg vann over hodet.
Jeg ser en sommerfugl.
-Liker du moren din? -Ikke like mye som moren din.
-Jeg gjorde ingenting. -Mysing tyder på forakt. En refleks.
Vil du se noe som ikke er en refleks?
Du treffer på en elv i skogen. Krysser du den eller går du rundt?
Jeg ville sett på kartet først.
Du kan få se min om jeg får se din.
Kan jeg få spørre deg om noe?
Datteren din sprengte en historisk bygning. 118 personer omkom.
Og det er bare de vi har funnet.
-Gi henne en pause. -Det har vi ikke tid til.
-Natalie... -Kom dere ut.
Hei, Sita. Kan du ikke se en gammel venn i øynene?
Vet de hva som skjedde med deg og mannen min?
Det som skjedde med Michael ble rapportert og er irrelevant nå.
-Vi må få tak i datteren din. -Hvordan da?
J eg kjenner henne knapt. Vi har ikke hatt kontakt siden hun ble agent.
Du er jo moren hennes.
Du vil beskytte henne, men for Alex sin skyld må du slippe taket.
Jeg bad dere om å grave dypt.
Og det gjorde dere. Dere har overgått mine forventninger.
Dette er de beste profilene jeg har sett så lenge jeg har jobbet her.
Jeg er veldig stolt. Dere kan se resultatene utenfor.
Ha en fin kveld!
-Vent, det der er jo profilen min! -De har uthevet høydepunktene.
"Amin er den svakeste aspiranten."
"Det er som om hun har splittet personlighet". Det sier Vasquez.
"Alex er avhengig av bekreftelse fra menn med makt." Seriøst, Nimah?
"En drone som følger alle ordre uten å stille spørsmål." Takk, kompis.
"Wyatt utnytter tragedien sin for å rettferdiggjøre sitt korstog."
Sannheten gjør vondt, men den er viktig.
Dere er her for å bli kjent med dere selv, uansett hvor vondt det er.
Det står om livet.
Så dette handlet om å avsløre hva vi synes om hverandre. Hvorfor?
Så dere kan bruke det. Hver av dere velger tre navn som bør dra hjem.
Personer dere ikke stoler på. Dere har to timer på dere.
-Hva om vi ikke gjør det? -Da sender jeg hjem ti.
Tre eller ti. Det er opp til dere.
Ikke vær redd, det er ingen her.
Jeg ga alle fri etter det som skjedde i dag tidlig.
-Hva jobber du med? -Det teknologiske.
De gir meg alt det leketøyet jeg vil ha.
Kjemikaliene viser hvor det er laget, men vi bør se etter fingeravtrykk.
De sa at mine fingeravtrykk var overalt på den.
Det er en bekreftelsesfelle. De lette ikke etter noen andre sine.
Noen ganger gjør folk enkle feil når de er stresset.
Voilà.
-Er det fingeravtrykksdatabasen? -Jeg liker bakdører.
-Det er dine fingeravtrykk. -Slik de sa.
-Vent. Hvor er arret mitt? -Hva?
Arret mitt. Husker du svømmeøvelsen?
-Jeg skar meg, men... -Det er ikke noe arr her.
Når tok noen fingeravtrykkene dine sist?
Da vi fikk ID-kortene våre på Quantico.
-Det er et stort arr. -Ja.
-Men ikke på sprengstoffet. -Herregud.
Den som legger skylden på meg begynte
ikke for en uke eller en måned siden.
De begynte så fort du kom til Quantico.
-Har du funnet noe? -Absolutt.
De la sprengstoffet hos deg fordi de ville at vi skulle finne det.
Men denne ledningen er en rara avis. Dette er helt uventet.
Disse lages til atomvåpen. De kan lagres i hundre år uten å ruste.
Vent. Ble hele bomben bygget med regjeringens ressurser?
Det kan vi finne ut, men denne ledningen er det viktigste.
Dette er det eneste ekte beviset.
Spørsmålet er hvem som la den igjen der.
Klokken 16.19 STRIDSTRENING
Unnskyld, jeg utnytter jo bare 11. september.
Det går bra. Jeg tenker bare på meg selv, så jeg merket det ikke.
Du la jo merke til de hemmelige samtalene jeg tydeligvis lyver om.
Hvis du hadde hatt venner, ville de kanskje ringt deg.
Jeg vil ikke være... Hva var det du sa? "Ekkel"? Men kan du slutte?
Unnskyld, jeg følger bare ordre på en potensielt farlig måte.
-Når ble du så flink til dette? -Det er vel min andre personlighet.
Grensepoliti.
-Er du stolt over deg selv? -Kanskje.
-Det er ikke sånn vi gjør det. -De må bli sterkere.
De svake hører ikke hjemme her.
Fortsetter du sånn, dreper de hverandre.
Jeg sa jeg skulle presse dem mer. Du kommer til å takke meg senere.
Sita, se på bevisene. Hun satte sammen bomben i leiligheten sin.
Hun ba om et oppdrag som ga henne tilgang til stasjonen.
Vesken med alt hun trengte for å rømme.
Hvor lang tid tok det før hun innrømmet at hun var på Quantico?
Du trodde på henne da hun løy. Hva mer tror du på?
At hun er hemmelighetsfull er min skyld. Vi skjulte mye for henne.
-Som at faren var agent? -Hun fortjente å få vite det.
Du ville beskytte henne. Som da du tok på deg skylden for hans død.
Sita, vi vet begge at hun skjøt ham. Hun bærer på skyldfølelsen.
Å holde på den hemmeligheten... Det kan ha forandret henne.
Sita, ikke la forhåpningene dine hindre deg i å se sannheten.
Jeg beskyttet ikke bare Alex den kvelden. Jeg beskyttet deg.
Det gjør jeg fortsatt. Jeg har aldri fortalt hva du og Michael gjorde.
Ta henne vekk herfra.
Shelby, snakk med meg!
Det er helt vanlig å ikke fortelle hvem man snakker med.
Ikke når man gjemmer seg på do! Hva er det du skjuler?
Skal vi snakke om å skjule ting? Hva slags mappe...
-Det har ikke du noe med. -Slipp meg.
-Vi sa begge ting vi ikke mente. -Og noen ting vi faktisk mente.
-Var det for upålitelig? -Er jeg ustabil fordi jeg er veteran?
Spør Timothy McVeigh.
-Hvorfor er du sint? Alle ble kritisert. -Ikke alle.
De sa at vi var gjennomsnittlige og aggressive.
-Ja, men... -Hvorfor er du sint? De er dumme.
Jeg er ikke sint på dem, Nimah. De snakket om deg.
Din aggressivitet. Dine dårlige prestasjoner.
Du er gjennomsnittlig. Jeg vil ikke engang være her,-
-og nå får jeg ikke engang gjøre mitt beste. Jeg må gjøre ditt beste.
-De kommer til å stemme oss ut. -Jeg håper det.
Hvorfor synes du jeg er ekkel? Si det!
-Du følger etter meg. -Det er ikke noe svar.
Er jeg ekkel fordi jeg ser at du reiser deg hver gang Alex går ut?
Eller at du jogger alene i skogen og at du er så godt kjent her?
Vil du vite hva som er ekkelt? Når du snakker, ser jeg hvordan du tenker.
Hver eneste gest, latter og bevegelse er som en forestilling.
Du er ikke bare ekkel, du er et misfoster.
-Vil du virkelig gjøre dette? -Ring fantasivennene dine i marinen.
Nå holder det! Miranda ville at vi skulle bli uvenner.
-Og det burde vi ikke. -Da sender hun hjem ti.
La henne bare gjøre det. Vi må kunne leve med hverandre.
Og med oss selv.
Ti fra henne er bedre enn tre fra oss.
Hvor er Simon?
Kom inn.
-Kan jeg hjelpe deg med noe? -Vi har snakket sammen der oppe.
Vi vil ikke gjennomføre oppgaven.
Så synd. Da må jeg sende hjem ti stykker.
Det kommer du ikke til å gjøre.
Livet er fullt av vanskelige avgjørelser.
Men dette var ikke vanskelig.
Beskytter du deg selv?
Nei.
Det er best slik for alle.
-Har du funnet noe? -Ikke ennå.
-Det har gått nesten en time. -Det tar tid å gå gjennom databasen.
Slutt å forstyrre meg.
Unnskyld. Jeg hadde ikke noe valg.
Sir, en som ligner på Alex har brutt seg inn hos et teknologifirma.
-Overvåkningskameraene filmet det. -Har vi videoen?
Få lokalpolitiet dit og send videoen til pressen. Vi har henne.
Jeg vet hvordan det ser ut.
Det gjør vel de også?
Skal jeg hjelpe deg, må det se ut som du tvinger meg.
Det må se ut som jeg varslet myndighetene.
-De arresterer meg igjen! -Jeg skal hjelpe deg ut.
-Hvorfor skal jeg stole på deg? -Fordi jeg er god på dette.
Det bør du være. Kom igjen.
-De gjør det. De holder sammen. -Så lenge det varer...
Det holder om én gir seg.
Du tar deg av alle andre. Lar du noen ta seg av deg?
Du har vært distrahert, og ikke bare på grunn av dette.
Jeg vil ikke snakke om det.
-Hei, kompis. Hvor har du vært? -Jeg gikk meg en tur.
-Så sent? -Hvorfor bryr det deg?
Å ja, du er jo så fascinert av meg.
-Jeg kan ikke si det samme. -Simon... Stemte du?
Ja.
Det burde dere også gjøre.
-Hvorfor gjorde du det? -Vi har jobbet hardt for å komme inn.
Å velge mellom at tre eller ti skal ut... Det er ikke vanskelig.
-Jeg trodde jeg kjente deg. -Ingen kjenner noen andre.
Noen gang.
Dere, vi kan ikke gjøre dette. Vi må holde sammen.
Dere bør gå til Mirandas kontor og stemme.
Det er det eneste rettferdige.
Nå avslutter vi dette, så vi kan gjøre det vi er her for å gjøre.
Bli agenter.
Noen av oss, i alle fall.
Det høres greit ut for meg. Kom, bli med meg.
-De ga etter. De har tenkt å stemme. -Da slipper du kanskje dette.
Jeg kan stemme på oss. Vi burde ikke ha dratt hit.
Ja, vi burde blitt hjemme og levd kjedelige, tradisjonelle liv-
-der man ikke kan angre på noe, for ingenting er bedre enn det du har.
Jeg vil ha mer enn det. Det burde du også. Du er jo så flink.
Jeg kan lære meg å løpe fortere og slåss bedre,-
-men du kan aldri lære å bli selvstendig.
Drar du hjem nå, blir du aldri mer enn noens datter, søster og kone.
Greit. Vil du fortsatt bli her selv om du har det vanskelig?
Da må vi se like ut.
-Skal du stemme? -Jeg liker ikke det folk sa om meg.
Men jeg liker meg selv. Det kommer jeg ikke til å gjøre om jeg stemmer.
-Hvor skal dere? -Vi skal stemme.
Det trenger dere ikke. Vi har denne oppgaven i alle klassene-
-og det får forskjellig utfall, men ingen har faktisk stemt.
Tenkte dere på at vi kanskje ville teste deres karakterstyrke?
Jeg skal ikke sende hjem noen. Men noen må betale for dette.
Asher, du får en reprimande og er nå under overvåkning.
Gjør du en feil til, blir du sendt hjem umiddelbart.
Hvorfor det? Jeg gjorde jo bare som du sa.
Du vendte deg mot dine egne da de trengte deg som mest.
Jeg må på toalettet.
Ja. Nå.
Mrs Parrish, vi må snakke sammen.
Du vet vel hvor du skal? Jeg vil sørge for at du er trygg.
Trygt i FBIs forvaring, ja.
Lokalpolitiet kommer først. Du får et forsprang om du stikker nå.
-Jeg vet fortsatt ikke hvem du er. -Ingen er bare én ting.
De kommer til å ha masse spørsmål som jeg må kunne svare på.
Men du må få det til å se troverdig ut på opptaket.
Jeg kjenner taktikken deres. Jeg har lært den bort.
-Du kan stå imot. -Hvorfor holder du døren?
-De vil ta Alex. -Hva om hun gjorde det?
Jeg kjenner henne. Svikter du henne nå, vil du aldri tilgi deg selv.
Hvordan kan du være så sikker?
Jeg vet hvem du er. Du er agent, og sønnen din...
Mrs Parrish, hele FBI er ute etter datteren din.
Hva har hun igjen om hun mister deg?
Er alt i orden mellom oss?
Vi bor på samme rom. Vi må komme overens.
-Jeg kunne sagt unnskyld, men... -Innerst inne mente du det.
Kanskje jeg er ekkel.
-Og kanskje du er en drone. -Nei, jeg følger bare ordre.
Du aner ikke hvordan det påvirker en å være der.
Jeg vet mer enn du tror.
Fordi du delte ut tepper på Gazastripen og så en bombekaster?
Jeg så hva folk er i stand til å gjøre.
Jeg nekter å legge meg i skittent sengetøy,-
-og jeg nekter å legge meg sint.
Det er to gode regler.
Jeg skrev ned mange av dine styrker i profilen.
Du hadde rett om svakhetene mine. Jeg prøver å kontrollere alt.
Jeg vil bare vite hva som foregår.
Som med mappen i sekken din?
Pappa var FBI-agent. Jeg har alltid villet vite mer om ham.
-Men nå som jeg har den... -Du er redd for hva du vil finne ut.
Du vet kanskje ikke dette, men faren min døde 11. september.
Jeg synes jeg har hørt rykter om det.
Jeg utnytter det gjerne nå for å hjelpe deg.
Pappa ville bare at jeg skulle være den lille bygdejenta hans.
Og mamma ville at jeg skulle være skjønnhetsdronning.
Jeg prøvde alltid å gjøre dem fornøyde mens de levde,-
-og da de døde var det jeg som måtte rydde opp.
Og...
Jeg fikk vite mye som de sikkert ville skjule for prinsessen sin.
-Jeg er lei for det. -Det er ikke jeg.
Folk tror jeg er her for å ta hevn, men jeg er her for min egen skyld.
Og du er her for din skyld.
Må du ta den?
Jeg tar det viktigste først.
Ta den tiden du trenger.
-Se på dette. -Mer propaganda?
Nei, og ikke noe overfall på do. Bare sannheten.
Denne videoen viser den mistenkte terroristen Alex Parrish-
-som tar et gissel.
Jakten fortsetter. Myndighetene leter etter den mistenkte...
Det holder.
Da faren hennes døde, sendte jeg henne til familien min i India.
Og hun ble værende der i ti år.
Men vi visste bare hvor hun var i ni av de ti årene.
Hun løy.
Jeg hadde mine tvil, men nå tror jeg at jeg skjønner det.
Vi må bryte ned agentene for å gjøre dem sterkere.
Det er den eneste måten. Takk for at du holdt masken.
-Aspirantene er redde deg nå. -Men de står hverandre nærmere.
Du burde hvile deg litt.
Jeg har en avtale.
Jeg håper du finner det du leter etter.
God natt.
Vet du hva?
-Du gjør meg trist. -Fordi jeg er bedre enn deg?
Fordi dette er alt du har. Jeg har folk der hjemme.
Jeg har en familie. Hva har du?
Du ser litt brisen ut.
Elias og jeg ble litt dritings.
Om jeg ikke ser rett på deg, er det fordi jeg ser 20 av deg.
Det eneste du skrev i min profil var "hyggelig".
Du kunne sagt så mange slemme ting.
Det var vanskelig å velge bare én slem ting.
Takk.
Trengte du også litt frisk luft?
Vil du fortsatt ikke snakke om det?
Faren min var spesialagent.
Det visste jeg ikke.
Ikke jeg heller.
Gjennom store deler av livet mitt.
Han var to forskjellige menn for meg.
Faren jeg var glad i som fikk meg til å føle meg trygg,-
-og den bitre fylliken som skremte meg så mye at jeg...
Jeg har alltid sagt til meg selv at den andre mannen var ekte,-
-og at den første bare var en løgn eller en maske.
Jeg tok så feil.
Hva snakker du om?
Han var en helt, Ryan. Han reddet hundrevis av liv.
Han fikk kjempemange utmerkelser og var agent i 20 år.
Det var ikke mamma som skjøt ham. Det var jeg.
J eg drepte en helt.
Kom.
Datteren jeg kjente var et godt menneske.
Men det hun har gjort er utilgivelig.
Sannheten om hennes fortid burde komme fram.
Jeg har oversett faresignalene altfor lenge.
Du ser bedre ut.
Har du begynt å spise igjen?
-Snakker du fortsatt ikke med meg? -Hvorfor skulle jeg det?
Jeg er her på grunn av deg.
-Dette fungerer ikke. -De synes det fungerer.
Jeg kommer til å prøveløslates.
Vi ses snart, mamma.
Hun følte seg kanskje fanget.
Vær så snill. La henne få snakke med moren sin.
Jeg sa jo at om du dro, skulle du aldri få se henne igjen.
Kanskje hun trodde at hun gjorde det rette.
Selv om det kostet henne sjelen hennes.
Pengeoverføring Én million dollar
Overføring utført
Nimah?
Eller kanskje hun kjente seg ensom her i verden.
Vi får se hvordan du klarer deg uten meg
Hun har kanskje lurt meg og alle andre...
Men som mor sier jeg dette til min lille datter.
Slutt å flykte. Meld deg mens du fortsatt er i live.
Lille venn. Min kjære...
-Hvordan gikk det? -Noen agenter avhørte meg.
Jeg overbeviste dem om at jeg ikke visste hvor du skulle. Det gikk bra.
-Jeg kan komme tilbake senere. -Nei.
Vi har mye å gjøre.
Er det alle aspirantene og analytikerne i klassen vår?
Selv de som dro hjem og de som døde?
Ja.
Det kan ha vært flere av dem. De var der helt fra begynnelsen,-
-så vi kan ikke utelukke noen.
Ikke engang meg.
Jeg tror vi kan utelukke deg.
Det er sjefen min. Jeg er straks tilbake.
Ja. Ikke vær redd.
Takk, agent Asher. Ta det sakte, men sikkert.
Jeg tar kontakt. Ikke la deg avsløre.