Jag heter Alex Parrish.
Jag ville skydda mitt land, men mitt liv förändrades.
Det hela började för nio månader sen.
-Mamma sköt inte pappa. Det var jag. -Han jobbade för FBI.
-Är en av dem en terrorist? -Sen före Quantico.
Nu måste jag rädda mig själv.
-Ingen letar efter terroristen. -Jag måste låtsas att du är skyldig.
-Vem sköt er? -Alex Parrish.
Jag måste ta reda på sanningen.
OAKLAND, KALIFORNIEN
FBI! Upp med händerna!
FBI:S AKADEMI I QUANTICO
Det är nu det gäller. Ta er loss och kom upp ur bassängen.
Visa mig att ni kan samarbeta. Annars sjunker ni till bottnen.
Korsade du handlederna innan de band ihop dem?
Då kan man göra så här.
Så där.
Bra jobbat!
Om vi spänner armarna kan vi nog ha sönder remmen.
Eller så kan vi dra hårt.
-Vi ska ju göra det ihop. -Du borde lista ut det själv.
Se dig för, gumman.
NÖDHÖGKVARTER
-Du välkomnas som en hjälte. -Det är det vi gör i dag som räknas.
-Du måste inte vara här. -Jo.
Rätt svar.
Den verkställande biträdande direktören väntar på er.
Mina damer och herrar, jag går dit utan ny information.
När jag kommer ut vill jag se framgång.
Jag vill veta var Alex Parrish är.
-Det är skönt att se dig. -Detsamma.
Jag gjorde illa mig. Det är lugnt.
Min handled behöver pysslas om. Du gjorde illa mig.
Förlåt, Shelby. Men du måste medge att du var lite seg i dag.
Du kanske är trött efter att prata i telefon så sent om kvällarna.
-Saknar nån dig där hemma? -Det gäller familjeverksamheten.
Och Alex är tydligen också vaken när marknaden öppnar i London.
Jag hatar att jag knappt hann färdigt i tid på grund av henne.
Det är inte ditt fel. Vasquez vill alltid vinna.
Det vill jag också, men jag börjar tröttna på att förlora.
Häftig spionträning! Ska ni lägga en macka i en påse härnäst?
Erkänn att du saknar det.
-Du verkar ha ett fan. -Snarare förföljare.
Han tvivlar på allt jag säger. Det är som att stå inför rätta.
-Är du rädd att han ska hitta nåt? -Jag har en pojkvän.
-Här har du svaret om din pappa. -Vad är det?
Allt vi har om honom. Utmärkelser, rapporter... Tjugo år.
-Vill du verkligen läsa det? -Jag vill veta vem han var.
Jag vill bara varna dig. Du har väntat länge på svar-
-och det här är nog inte vad du hoppades på.
-Du kan prata med mig om du vill. -Tack.
Vicekorpral Ryan Booth. Fyra år i marinkåren. Två turer i Irak.
Tilldelades en bronsstjärna.
Miss Shelby Wyatt.
-Skicklig skytt. Rhodes-stipendiat. -Och stolt debutant.
Det är vad ni visar världen. Historien ni berättar om er själva.
Men under den historien finns er psykologiska drivkraft.
Bevis berättar hur. Psykologin berättar varför.
Man kan lära känna brottslingen. Men först måste ni lära känna er själva.
Vi har psykologiska profiler om er, med era styrkor och svagheter.
Men ni måste bevisa att ni kan se inuti varandra.
I verkligheten gör man så här med främlingar.
Ni har känt varandra i tre veckor-
-så ni ska skapa profiler baserat på det ni upptäcker.
Gräv djupt. Håll inte igen.
Imponera på mig.
Kom an. Jag är som en öppen bok.
Jag har hört talas om den. "American psycho".
Jag är duktig på att läsa av folk.
De som är smartast har störst blind fläck.
Alex Parrish. Andra generationen agent. Kursetta.
Kursetta i din klass. Du måste vara stolt.
-Sir... -Nej, lyssna.
Hur kunde nästa elfte september utföras av en av de våra?
Jag måste säga nåt till pressen.
-Vi har tagit fast Miranda. -Det drar in FBI. Nåt mer?
Ett flygplan är på väg till Quantico med bevis från Parrishs lägenhet.
-Delar, ritningar... -Det förklarar hur.
Men varför? Vi måste ta landet i handen och berätta en historia.
Om nån annan hinner före tappar vi kontrollen.
Sir. Skåpbilen är här.
-Har du nån viktigare att träffa? -Ja. Och det har ni också.
Varför bombade Parrish stationen? Fråga kvinnan som uppfostrade henne.
Jag vet ju inget! Varför lyssnar ni inte på mig?
-Lär hon berätta nåt? -Det ska jag se till.
Bra, för du och jag pratar med pressen om en timme.
-Så du fick meddelandet... -Varför skulle jag hjälpa dig?
Vem vet vad terroristen gör härnäst om vi inte tar reda på vem det är?
Ryan bad mig hjälpa dig.
Jag litar inte på dig, men han sa att jag inte har nåt val.
Han hade rätt.
-Tror du att jag gjorde det? -Du var inte terrorist i Quantico.
Jag är fortfarande samma person.
Är du det? Hjälp mig lista ut vem som gjorde det.
Hur då? Jag blev ju utsparkad från Quantico.
Det var inte rättvist. Jag stod vid din sida.
-Du förtjänade bättre än så. -Agent Asher hade kunnat hjälpa dig.
-Men inte Simon Asher. -Du jobbar med teknik.
Du har utrustning för att analysera den här.
De la grejer i min lägenhet för att få mig att verka skyldig.
Du klarade av bomben i Quantico.
Det kvittade ju i slutändan. Alla fick se mitt rätta jag.
-Och de gillade inte det de såg. -Jo, det gjorde jag.
Och du verkar ha det bra.
Det här är de enda brödsmulor jag har.
Du är den enda som kan hjälpa mig. Snälla, ta en titt.
Det är C-4, så den kommer från militären.
Det kan bara tillverkas i USA, Storbritannien eller Iran.
Mitt företag jobbar för regeringen ibland-
-så jag har tillgång till säkra databaser.
Jag kan se om jag upptäcker nåt.
-Packa. Vi sticker. -Okej.
KL. 13.30. Skapa psykologisk profil
Vad ser du, Alex?
En narcissistisk sociopat som har tagit sig vatten över huvudet.
Jag ser en fjäril.
-Kommer du överens med din mamma? -Inte lika bra som med din mamma.
-Jag gjorde inget. -Du kisade. Det tyder på förakt.
Vill du se riktigt förakt?
Du når en flod i skogen. Korsar du den eller går du runt?
Jag hade kollat kartan först.
Du får se min om jag får se din.
Får jag fråga dig nåt?
Din dotter bombade en historisk byggnad. 118 personer dog.
Och det är bara de vi har hittat.
-Ge henne ett ögonblick. -Det hinner vi inte.
-Natalie... -Gå härifrån.
Hej, Sita. Kan du inte se en gammal vän i ansiktet?
Vet de vad som hände med dig och min man?
Det som hände med Michael rapporterades och är irrelevant nu.
-Vi måste ta fast din dotter. -Hur då?
Jag känner henne knappt. Hon har inte hört av sig sen hon blev agent.
Du är ju hennes mamma.
Du vill skydda henne, men för Alex skull måste du släppa taget.
Jag bad er att gräva djupt.
Och det gjorde ni. Ni överträffade mina förväntningar.
Det här är de bästa insikter jag har sett under min tid här.
Jag är väldigt stolt. Ni kan se resultaten här utanför.
Ha en trevlig kväll!
-Vänta, det är ju min profil! -De har framhävt höjdpunkterna.
"Amin är den svagaste aspiranten."
"Det är som om hon lider av personlighetsklyvning." Enligt Vasquez.
"Alex behöver bekräftelse, men endast från män." Seriöst, Nimah?
"En drönare som lyder order utan att ifrågasätta dem." Tack, kompis.
"Wyatt utnyttjar en tragedi för att rättfärdiga sitt korståg."
Sanningen svider, men den är viktig.
Ni är här för att lära känna er själva, oavsett hur smärtsamt det är.
Era liv hänger på det.
Så det här handlade om att avslöja vad vi tycker om varandra. Varför?
Så att ni kan använda det. Utse tre aspiranter var som bör åka hem.
Personer som ni inte litar på. Ni har två timmar på er.
-Och om vi inte spelar med? -Då skickar jag hem tio.
Tre eller tio. Det är upp till er.
Oroa dig inte. Det är ingen här.
Jag gav folk ledigt efter det som hände i morse.
-Vad gör du här? -Jag hanterar tekniken.
De ger mig alla leksaker jag vill ha.
Kemikalierna visar var den gjordes, men vi bör leta efter fingeravtryck.
De sa att mina fingeravtryck fanns överallt på den.
Det är konfirmeringsbias. De letade inte efter nån annans.
Ibland begår folk enkla misstag när de är stressade.
Voilà.
-Är det där fingeravtrycksdatabasen? -Jag gillar bakdörrar.
-Det är dina fingeravtryck. -Som de sa.
-Vänta. Var är mitt ärr? -Va?
Mitt ärr. Kommer du ihåg simövningen?
-Jag skar mig, men... -...det finns inget ärr här.
När tog nån dina fingeravtryck senast?
När vi fick våra id-kort på Quantico.
-Det är ett stort ärr. -Ja.
-Det finns inte på C-4:t. -Herregud!
Den som sätter dit mig började inte för en vecka eller en månad sen.
Personen började så fort du kom till Quantico.
-Har du hittat nåt? -Jajamänsan.
De ville att vi skulle hitta C-4:t. Det är därför de la det hos dig.
Men den här kabeln är en rara avis. Den var ett misstag.
De görs för kärnvapen. De klarar hundra år utan att korrodera.
Vänta... Byggdes hela bomben med regeringens resurser?
Vi kan ta reda på det, men den här kabeln är avgörande.
Den är det enda äkta beviset.
Frågan är vem som lämnade den där.
KL. 16.19 - STRIDSTRÄNING
Förlåt, men jag utnyttjar ju bara elfte september.
Det är lugnt. Jag tänkte bara på mig själv, så jag märkte inget.
Du la ju märke till mina hemliga samtal som jag tydligen ljuger om.
Om du hade vänner kanske de skulle ringa dig.
Jag vill inte vara... Vad var det du sa? "Läskig." Men kan du sluta?
Förlåt, jag lyder bara order på mitt möjligen livsfarliga vis.
-När blev du så duktig på det här? -Det är väl min andra personlighet.
Gränspolisen.
-Är du stolt över dig själv? -Kanske det.
-Vi gör inte så här. -De måste bli starkare.
Svaga personer hör inte hemma här.
Om du fortsätter så här dödar de varandra.
Jag sa ju att jag skulle höja ribban. Du lär tacka mig senare.
Sita, titta på bevisen. Hon byggde bomben i sin lägenhet.
Hon bad om ett uppdrag som gav henne tillgång till stationen.
Väskan med allt hon behövde för att fly.
Hur lång tid tog det innan hon medgav att hon var på Quantico?
Du trodde på henne när hon ljög. Vad mer håller du fast vid?
Det är klart att hon är hemlighetsfull. Vi dolde så mycket för henne.
-Som att hennes pappa var agent... -Hon förtjänade att få veta det.
Du ville skydda henne. Som när du tog skulden för hans död.
Sita, jag vet att hon sköt honom. Hon har skuldkänslor för det.
Vikten av hemligheten... Det kanske förändrade henne för evigt.
Sita, låt inte dina förhoppningar hindra dig från att inse sanningen.
Jag skyddade inte bara Alex den kvällen. Jag skyddade dig.
Det gör jag fortfarande. Ingen vet vad du och Michael gjorde.
Ta henne härifrån!
Shelby, prata med mig!
Det är normalt att inte berätta vem man pratar med.
Inte när man gömmer sig på toaletten. Vad är det du döljer?
Ska vi prata om det? Okej, vad är det för mapp...
-Det angår inte dig. -Släpp mig.
-Vi sa saker vi inte menade. -Och vissa saker som vi menade.
-Var det för halt för dig? -Är alla veteraner labila?
Fråga Timothy McVeigh.
-Varför är du så arg? Alla kritiserades. -Nej, inte alla.
De sa ju att vi var genomsnittliga och aggressiva.
-Ja, men... -Varför är du arg, då? De är dumma.
Jag är inte arg på dem, Nimah. De pratade om dig.
Din aggressivitet. Dina dåliga prestationer.
Jag är arg för att du är genomsnittlig. Jag vill inte ens vara här-
-och nu får jag inte ens göra mitt bästa.
-De kommer att rösta ut oss. -Jag hoppas det.
Varför tycker du att jag är läskig? Berätta!
-Du följer ju efter mig. -Det är inte ett svar!
Är jag läskig för att jag ser att du reser dig upp varje gång Alex går ut?
Eller att du joggar ensam i skogen och hittar överallt här?
Vill du veta varför du är läskig? När du pratar så ser jag hur du tänker.
Varenda gest, skratt och rörelse är som en föreställning!
Du är inte bara läskig, du är ett missf...
-Vill du verkligen göra det här? -Ring dina låtsasvänner i marinen.
Nu räcker det! Miranda ville att vi skulle vända oss mot varandra.
-Och det borde vi inte. -Då skickar hon hem tio stycken.
Låt henne göra det, då! Vi måste kunna leva med varandra.
Och oss själva.
Tio från henne är bättre än tre från oss.
Var är Simon?
Kom in!
-Vill du nåt? -Vi har pratat där uppe.
Vi tänker inte utföra uppgiften.
Vad synd. Då måste jag skicka hem tio personer.
Det kommer du inte att göra.
Livet är fullt av svåra beslut.
Det här var inte ett av dem.
Tänker du på dig själv?
Nej.
Det är bäst så här.
-Har du hittat nåt? -Inte än.
-Det har gått nästan en timme. -Det tar tid att gå igenom databasen.
Sluta störa mig.
Jag är ledsen. Jag hade inget val.
Sir, nån som liknar Alex har brutit sig in hos ett teknikföretag.
Övervakningskamerorna filmade henne.
Har vi inspelningen?
Skicka dit polisen och ge massmedia inspelningen. Vi har henne.
Jag vet hur det verkar.
Det gör väl de också?
Om jag ska hjälpa dig måste det verka som om du tvingar mig.
Det måste verka som om jag har anmält dig.
-De griper mig ju igen. -Jag ska hjälpa dig härifrån.
-Varför skulle jag lita på dig? -För att jag är duktig på sånt här.
Det är bäst för dig, det.
-De gör det. De håller ihop. -För tillfället.
Det räcker med att en person ger med sig.
Du tar hand om alla andra. Låter du nånsin nån ta hand om dig?
Du har varit distraherad. Och inte bara på grund av det här.
Jag vill inte prata om det.
-Hej, kompis. Var har du varit? -Jag tog en promenad.
-Så här sent? -Än sen?
Just det. Jag fascinerar ju dig.
-Jag kan inte säga detsamma. -Simon... Röstade du?
Ja.
Det borde ni också göra.
-Varför gjorde du det? -Vi har jobbat så hårt för det här.
Att välja mellan tre eller tio av er... Det är inte svårt.
-Jag trodde att jag kände dig. -Ingen känner nån.
Någonsin.
Hörni, vi kan inte göra det här. Vi måste hålla ihop.
Gå till Mirandas kontor och rösta.
Det är det enda rättvisa sättet.
Nu avslutar vi det här, så att vi kan göra det vi är här för att göra.
Bli agenter.
Vissa av oss, åtminstone.
Det låter bra. Kom. Följ med mig.
-De gav med sig. De tänker rösta. -Då slipper du kanske det här.
Vi borde inte ha kommit hit.
Ja, vi kanske borde ha stannat hemma och levt tråkiga, traditionella liv-
-där man inte kan ångra nåt, för det finns inget bättre än det man har.
Jag vill ha mer än så. Det borde du också. Du är ju så duktig.
Jag kan lära mig att springa snabbare och att slåss-
-men du kan aldrig bli dig själv.
Om du åker hem nu blir du aldrig nåt mer än nåns dotter, syster och fru.
Okej. Så trots att du har det svårt här vill du fortfarande stanna?
Då måste vi se likadana ut.
-Tänker du rösta? -Jag gillar inte det folk sa...
...men jag gillar mig själv. Det lär jag inte göra om jag röstar.
-Vart ska ni? -Vi ska rösta.
Det behövs inte. Vi använder den här uppgiften med varenda klass-
-och det går alltid olika, men ingen klass har nånsin röstat.
Tänkte ni på att vi kanske ville testa er karaktär?
Jag tänker inte skicka hem nån. Men nån får betala för det här.
Asher, du får en reprimand och står nu under övervakning.
Om du begår ett till misstag skickas du hem omedelbart.
Varför det? Jag gjorde ju bara som du sa.
Du vände dig mot de dina när de behövde dig.
Jag måste gå på toaletten.
Ja. Nu.
Mrs Parrish, vi måste talas vid.
Du vet väl vart du ska? Jag vill hålla dig säker.
Kanske under FBI:s uppsikt.
Den lokala polisen kommer hit först. Du får ett försprång om du går nu.
-Jag vet fortfarande inte vem du är... -Ingen är nånsin bara en sak.
De lär ha en massa frågor som jag måste kunna besvara-
-men du måste få det att se trovärdigt ut.
Jag känner till deras taktik. Jag har lärt ut den.
-Ni kan stå emot. -Vad gör du?
-De vill åt Alex. -Det kanske var hon.
Jag känner henne. Om ni sviker henne nu lär ni aldrig förlåta er själv.
Hur kan du vara så säker?
Jag känner igen dig. Du är agenten vars son...
Mrs Parrish, hela FBI är ute efter er dotter.
Vad har hon kvar om hon förlorar er?
Är allt okej mellan oss?
Vi delar ju rum. Vi måste komma överens.
-Jag skulle be om ursäkt, men... -Innerst inne menade du det.
Jag kanske är läskig.
-Och du kanske är en drönare. -Nej, det är jag inte.
Du vet inte hur det är. Hur det påverkar en.
Jag vet mer än du tror.
För att du delade ut filtar på Gaza- remsan och såg några granatkastare?
Jag såg vad folk är kapabla till.
Jag sover inte i lakan som inte har bytts på en vecka-
-och jag går inte och lägger mig arg.
Det är två bra regler.
Jag skrev ner många av dina styrkor i profilen.
Du hade inte fel om mina svagheter. Jag försöker kontrollera allt.
Jag vill bara veta vad som pågår.
Som med mappen i din väska?
Pappa var FBI-agent. Jag har alltid velat veta mer om honom...
-...men nu... -Du är rädd för att se vad det står.
Du kanske inte vet det här, men min pappa dog den elfte september.
Ja, jag har nog hört ett rykte om det.
Jag utnyttjar gärna det nu för att hjälpa dig.
Pappa ville att jag skulle vara hans lilla lantliga dotter.
Och mamma ville att jag skulle vara en skönhetsdrottning.
Jag försökte hela tiden göra dem nöjda när de levde-
-och när de dog fick jag reda ut deras röra.
Och...
Jag fick reda på en hel del som de nog ville dölja från sin prinsessa.
-Jag är ledsen. -Det är inte jag.
Folk tror att jag är här på grund av dem, men jag är här för min skull.
Och du är här för din skull.
Måste du svara?
En sak i taget.
Ta all den tid du behöver.
-Titta här. -Mer propaganda?
Nej. Och inget omdömeslöst bakhåll på toan. Bara sanningen.
Den här videon visar den misstänkte terroristen Alex Parrish-
-och hennes gisslan.
Jakten fortsätter. Myndigheterna letar efter den misstänkte...
Det räcker.
När hennes pappa dog skickade jag henne till min familj i Indien.
Och hon stannade där i tio år, ja.
Vi visste bara var hon var under nio av de tio åren.
Hon ljög.
Jag hade mina tvivel, men nu tror jag att jag fattar.
Vi måste bryta ner agenterna för att kunna göra dem starkare.
Det är det enda sättet. Tack för att du höll skenet uppe.
-De är rädda för dig nu. -Men de står varandra närmre.
Du borde vila lite.
Jag har ett möte.
Jag hoppas att du hittar det du letar efter.
God natt.
Vet du vad?
-Du gör mig ledsen. -För att jag är bättre än du?
För att det här är allt du har. Jag har folk där hemma.
Jag har en familj. Vad har du?
Du ser lite yr ut.
Elias och jag blev lite packade.
Om jag inte tittar på dig är det för att jag ser tjugo du.
Det enda du skrev i min profil var "trevlig".
Du kunde ha varit elak.
Jag kunde inte bara välja en elak sak.
Tack.
Behövde du också lite frisk luft?
Vill du fortfarande inte prata om det?
Pappa var specialagent.
Det visste jag inte.
Inte jag heller.
Under större delen av mitt liv.
Han var två olika män för mig.
Pappan som jag älskade som fick mig att känna mig trygg-
-och det bittra fyllot som skrämde mig så mycket att jag...
Jag har intalat mig själv att den andra mannen var äkta-
-och att den första bara var en lögn eller en mask.
Jag hade så fel.
Vad pratar du om?
Han var en hjälte, Ryan. Han räddade hundratals liv.
Han fick så många utmärkelser och var agent i tjugo år.
Mamma sköt honom inte. Jag sköt honom.
Jag dödade en hjälte. Varför...?
Kom.
Min dotter var en bra person.
Men det hon har gjort är oförlåtligt.
Sanningen om hennes förflutna bör komma fram.
Jag ignorerade varningstecknen alltför länge.
Du ser bättre ut.
Har du börjat äta igen?
-Pratar du fortfarande inte med mig? -Varför skulle jag det?
Jag är här på grund av dig.
-Det här funkar inte. -Jo, enligt dem.
Jag ska få villkorlig frigivning.
Vi ses snart, mamma.
Hon kanske kände sig fångad.
Snälla, låt mig prata med henne. Låt henne prata med sin mamma.
Jag sa ju att om du åkte i väg skulle du aldrig få se henne igen.
Hon kanske trodde att hon gjorde det rätta.
Trots att det kostade henne hennes själ.
Pengaöverföring 1 000 000
Överföring utförd
Nimah? Nimah?
Eller så kanske hon kände sig ensam här i världen.
Vi får se hur det går utan mig.
Hon må ha lurat mig och oss alla...
...men som mamma säger jag det här till min lilla dotter:
Sluta fly. Ge dig medan du fortfarande är vid liv.
Snälla gumman. Min dotter...
-Hur gick det? -Ett par agenter förhörde mig.
Jag övertygade dem om att jag inte visste vart du skulle. Jag lyckades.
-Jag kan komma tillbaka senare. -Nej.
Vi har mycket att göra.
Är det alla aspiranterna och analytikerna i vår klass?
Även de som skickades hem? Och de som dog?
Ja.
Det kan ha varit flera stycken. De var där redan från början-
-så vi kan inte utesluta nån än.
Inte ens mig.
Vi kan nog utesluta dig.
Det är min chef. Jag kommer strax.
Ja. Oroa dig inte.
Tack, agent Asher. Ta det sakta men säkert.
Jag hör av mig. Upprätthåll din täckmantel.