Jag heter Alex Parrish.
Jag har alltid drömt om att skydda mitt land, men nåt gick fel.
Jag ligger inte bakom Grand Central, nån stal planerna och använde dem.
Du är inte osynlig.
Hon har en likadan burk i sin väska, byt ut den.
-Det är säkert. Du kan släppa. -Nu måste jag leva med det!
Det finns en till bomb. Tusentals kommer att dö.
-Var är Miranda? -Jag borde ha vetat det.
De ger mig skulden för Chicago. Jag får sparken och kan glömma pensionen.
Tur att en vän kan erbjuda dig jobb. Vad sägs om Quantico?
Det här är min far. Jag behöver veta sanningen.
Jag dödade en hjälte.
Upp och hoppa! Obligatoriskt vapentest om tio minuter.
-Jag har aldrig haft en vän. -Jag ska ingenstans.
Det är det du är, Simon Asher. Ett enda stort varningstecken.
Jag rekryterades. Det här är inget jag har drömt om.
Jag trodde att jag kunde göra gott, men jag är inte så säker längre.
Här är vad du bad om. Ritningarna för varenda tågstation i New York.
-Han är i baren Catacombs. -I Georgetown?
Tack.
Gott nytt år!
Kom igen. Jag kör hem dig. Låt mig ta din jacka.
-Har du nåt att dricka? -Visst. I baren.
Säg inget, agent Goodwin. Min vän hyr ut i andra hand, Alex gör ett kap.
Elias Harper. Vill du behålla dina hemligheter så gör du som jag säger.
-Varför gör du det här? -För att ställa allt till rätta.
-Varför dödade du inte mig? -Du vill väl se allt brinna? Redo?
Vill du åka efter examensceremonin? Varför så bråttom?
Varför stanna? Jag har inga avsked att ta.
Det är inte sant.
Jag klarar mig utan vänner. Jag har dig. En tågresa ifrån mig i DC.
Innan dess har vi två veckor ihop. Utan uppdrag eller störande element.
Inga intriger. Ett hotellrum, stranden och vi.
Inte förrän i morgon.
Det är officiellt, hela Fletcher- familjen kommer. Kommer din familj?
Ja, de trodde att jag skulle ge upp. Tji fick de.
Jag måste bara klara av den här dagen.
Hur kunde han hamna på ett stort kontor som San Diego?
Jag vet att du inte anser Caleb redo.
Redo? Hur många FBI-agenter har precis blivit avprogrammerade?
Jag vet. Därför garanterar jag att han kommer att bli en kontorsråtta.
Han kommer inte att kunna ställa till nån skada.
Tack, Clayton.
Foton för brickor som ingen får se. Och båda kan inte närvara på examen.
-Jag vet, det är orättvist. -Jag önskar Miranda kunde se dig.
Hon har inte ringt tillbaka. Jag hoppas att hon har det bra.
Grattis, och välkomna till er sista lektion nånsin.
Ni har klarat er till vecka 20. Ni är FBI:s bästa och smartaste.
Vårt stora hopp. Men ni är inte agenter än.
Inte förrän ni avslutar ert sista uppdrag.
Jag hoppas ni är redo för en lång natt, på The Old Settler.
Det stämmer. Vi har hyrt hela haket. Det är ni, akademin-
-och några betrodda vänner. Ni får släppa loss en sista gång.
Glöm inte att lämna era vapen- attrapper. Ni får era vapen i morgon.
Ja, när ni är nyktra.
De borde låta honom behålla sitt. Närmare än så kommer han inte.
-Ingen sätter Baby Haas i ett hörn. -Du hörde vad Clayton sa.
Jag bryr mig inte.
En Haas är ändå en Haas. De är alltid där det händer.
Hur ska du trycka ner honom?
Hej.
-Jag ville bara säga grattis. -Ja, tack.
Jag är nära. Vi är nog båda besvikna på Ryans beslut-
-men du har åtminstone en vän på Östkusten.
-Vilket beslut? -Jag trodde att han hade berättat.
Ryan tackade nej. Han tog ett uppdrag i Texas.
Man vet tydligen inte var folk står.
-Vad händer? -Vi misstänker Miranda.
Vi tittar på allt klassificerat som hon har tittat på. Vi har några ledtrådar.
-Jag tror inte det om Miranda. -Jag sökte igenom hennes brevväxling.
Grand Central byggde på din plan. Du har delvis byggt bomben vi söker.
Vi behöver honom, Nimah.
Han är den ende som känner till teknologin och Miranda.
-Okej. Han får hjälpa till. Där ute. -Ledsen. - Bra att du är här.
Jag hoppade på ett plan så fort jag hörde. - Hör upp!
Vår huvudprioritet är att hitta Miranda Shaw.
Vi måste hitta och stoppa henne innan bomben smäller. Var den än är.
Vi kommer inte att misslyckas.
FBI har snuvat henne på den ena befordran efter den andra-
-för att hon är kvinna. De dödade hennes son och vände henne ryggen.
Vad handlade bomberna om? Hämnd? Varför släppte hon mig?
Första bomben dödade agenter som jobbade med konventet.
Jakten på dig tog dit fler agenter. Miranda visste-
-att när du blev tillfångatagen skulle tungviktarna komma.
Om hon ville få FBI att förblöda så funkade det.
Det känns orimligt. Varför?
Hon ville kapa monstrets huvud och forma ett FBI efter sig själv.
Jag vet att det är tungt, hon är min vän också. Vi måste gripa henne-
-innan det är för sent.
-Är du med mig? -Ja, självklart.
FBI säger att familjen kommer först.
Nån borde ha berättat att det är en lögn.
Nån borde ha berättat att det här var er sista dag av frihet.
-Hej. -Hejsan.
-Känns det som déjà vu? -Du anar inte.
Vad är det första du ska göra i DC?
Kan jag få två till? Tack.
Hej, Shelby Wyatt här. Jag är vän till Caleb Haas som kommer till er.
Ja, vi ser fram emot att ha Caleb.
Bra, jag vill skicka en present. Har han en våning eller rumsnummer?
Ja, 13 J, jättefin vattenutsikt. Det ligger på hörnet, faktiskt.
Får han ett hörnkontor?
Bara det bästa för Claire och Claytons unge.
Jag kan koppla dig till Calebs assistent.
-Du måste skoja. -Det var inte jag.
-De borde få det överstökat. -Det funkade för oss.
Kom.
-Ångrar du nåt? -Inte mer än nån annan.
Alla har inte nån att dela det med. Nån de kan vara ärliga mot.
Minns du vår första dans? Det var så mycket jag inte visste om dig.
-Du är inte heller en öppen bok. -Titta på oss nu.
Du känner mig och jag känner dig. Jag vet allt.
Jag trodde att vi måste vänta till i morgon.
-Det är efter midnatt. -Du börjar bli för bra på det här.
-Jag tänkte berätta. -Inte förrän du måste.
Ska du gå, Shelby? Du borde njuta av din sista kväll.
-Tack, senator Haas. -Claire, kalla mig alltid Claire.
Jag vet att det inte funkade med Caleb, men vi kan väl vara vänner?
-Jag ser mig själv i dig. -Tack, senator. Det vore trevligt.
Du sa en gång att kvinnor bedöms hårdare än män.
Jag vill inte att du tas på sängen av vad Caleb gjort.
Vad har Caleb gjort?
-Gick du inte ut? -Vad äter du?
Bacon, tomat och sallads-macka. Döm mig inte.
Det gör jag inte. Gillar du bacon?
Nej, men från och med i morgon får jag inte äta det. En sista gång.
Jag insåg att när vi infiltrerat cellen så kommer vi inte att ses.
När du är inne är jag ute och tvärtom.
Halva tiden låtsas vi vara nån annan. Och andra halvan är vi isolerade.
Vi kommer inte att kunna prata på ett år, eller längre.
Om vi antar att vi båda...
Jag kom tillbaka för att vara med dig.
Vi har hela natten på oss, låt oss ta vara på den.
Vi kan inte hamna här igen.
Du tar oss ständigt hit. Jag trodde att vi lämnat lögnerna bakom oss.
Jag ville berätta efter examen. I morgon skulle handla om dig.
När det var över skulle det bli vi?
När jag lämnar scenen, lycklig som aldrig förr-
-för att veta att allt jag sett fram emot inte blir av.
Att mannen jag vill vara med flyttar till andra sidan landet.
Det är bara geografi. Resan skulle visa om det är värt det.
Om det är värt det?
-Du vet vad jag menar. -Backa inte ur nu.
Det gör jag inte. Jag försöker få fotfäste.
Du överreagerar, hittar på regler, ber mig att gå och sen att återvända.
Jag gör det, varenda gång. För jag älskar dig.
För en gångs skull gör jag nåt för mig och då är det nåt hemskt mot dig.
Tror du verkligen att jag har fel när jag vill prova först?
Innan jag lägger min karriär åt sidan och följer dig.
Ibland undrar jag hur mycket vi betyder för varandra.
Vi hinner fortfarande ta reda på det.
Ingen av oss skulle lita på det.
Varför hoppar vi inte till slutet. Vi kan det utantill.
Ja. Nej, jag tror att du har rätt.
-Hon syns inte i några kameror. -Vi hittar inte mobilen heller.
Det funkar bara om hennes mobil är på. Då hittar vi henne.
Fortsätt att försöka. - Hittade du nåt?
Hon är inte i lägenheten, men jag hittade en kamera.
Nån bevakade henne. Men det är ologiskt. Varför skulle hon göra det?
Det skulle hon inte. Det måste vara nån mer.
Ja, men var är hon i såna fall? Var är atombomben?
-Nej! -Nej...
Tyst!
O'Connor? Vad gör du här?
Jag ska bara hämta min väska. Jag åker upp strax.
Liam? Varför vänder du dig inte om och tittar på mig?
Jag är ledsen, Ryan. Du tvingar mig att göra det här.
Presidenten har prisat FBI för "visad styrka i en nationell kris".
Senator Haas kommenterade det så här.
Specialagent Alex Parrish är den sanna hjälten. Jag gjorde mitt jobb.
-Är det ett meddelande till väljarna? -Jag söker inga poäng här.
-Har du tid, Alex? -Ja.
Vi har gått igenom Mirandas schema. Det matchar inte Rösten.
Var var du när Rösten kontaktade dig första gången?
I min lägenhet, efter att ha vittnat för kommissionen.
Det var väl runt 23? Då flög hon till Lyon.
Hon skulle träffa Interpol. Program- varan som terroristen använder-
-är mer än en telefonapp.
Dessutom har inte Air France wifi på Atlantflygen.
När jag fick mitt samtal var Miranda med tre agenter och federalåklagaren.
Tänk om hon också är bevakad. Ryan hittade en kamera i hennes lägenhet.
Varför skulle hon ha det om hon låg bakom det här?
-Var Ryan med dig, Frain? -Han körde in efter mig.
Kan du kolla på parkeringens kameraövervakning?
Svara Ryan.
Alex, här är bilderna från parkeringen. Där är Ryans parkering.
Det var tio minuter sen.
Vänta. Var är Liam?
Alex!
Skönt att bli av med den.
-Behöver de verkligen de här? -Släpp taget. Vi andra har gjort det.
Steph Curry satsar på en trepoängare.
Hörde jag er sjunga barnvisor fyra på morgonen?
Som agent måste jag vara ärlig och jag vill säga dig en sak, Brandon.
Jag kommer inte att sakna dig alls.
Jag kommer inte att sakna dig, eller dig.
-Hur mycket drack jag? -Jag skulle inte hålla räkning sa du.
-Vad är det? -Vi kom med posten.
"Jag missar er examen men jag finns där för er om ni behöver mig."
"Miranda."
-Vad är det nu? Rond 16? -Du ska få en examenspresent.
Jaså? Cyanid, stryknin, biljetter till "Hamilton"?
Dina föräldrar kommer inte. Inte när din mamma hört vad du gjort.
Det är ju valår trots allt.
-Varför gjorde du så? -Jag vet hur viktigt det var för dig.
Precis som du visste vad mina föräldrar betydde.
Ditt kontor i San Diego ligger mellan kopieringsrummet och vaktmästaren.
Okej. Men låtsas inte vara perfekt.
Du avskriver en så fort du blir sviken.
Jag avskriver inte dig, jag glömmer dig.
Det är passande nog vad FBI ska göra.
Första raden.
-Hejsan. Allt väl? -Jag fattar inte att det är slut nu.
-Jag börjar i Washington i morgon. -Nästan examensdag för dig också.
Jag måste dit upp, annars blir det inget.
-Jag trodde att du ville kugga mig. -Ja, men nu är jag glad.
Jag har planer för dig, Alex Parrish.
Pappa? Är det du?
Hej. Jag är Alex Parrish, från FBI.
Ja, jag vet vem du är. Pappa pratar ofta om dig.
-Jag är Louisa, hans... -Dotter. Han pratar om dig också.
-Men jag trodde att du... -Vad då?
-Inget. -Pappa är väl kvar i Washington?
Min pojkvän och jag fick bo här.
-Är han inte i New York? -Nej, vi hördes för en timme sen.
Jag måste ha fattat fel. Kul att ses.
Ja. Vi ses.
Det är Liam. Han sa ju att man måste kunna lita på sina källor.
Han har lurat oss hela tiden. Han ska nog till Washington.
-Huvudkontoret? -Nej, snarare till Quantico.
Liam ville ha Louisa i New York så hon skulle vara utom fara.
Liam vill göra nåt symboliskt som sätter stopp för FBI.
Att döda chefen räcker inte, men däremot alla nya agenter.
Caleb kan få in oss i övervakningssystemet.
-Simon, var skulle du placera bomben? -Sovsalarna ligger högst upp.
Det ger störst skada tack vare nedfallet.
Ni två tar examensceremonin. Vi tar sovsalarna.
Om Liam ser att man utrymmer stället...
-Då blir det kärnvapenkrig. -Och Miranda och Ryan?
Hitta bomben, då hittar vi dem. Sätt fart.
Alex, det här är mitt fel. Jag måste ordna det här.
Det ska vi, Simon, tillsammans. Kom nu.
Ni kanske undrar varför kursen var så lång.
Ni fick lämna era liv och verkligheten i ett helt halvår.
Er verklighet försvinner när ni får era legitimationer och vapen.
Vissa tror att det är vapnet som ger er makt.
Men det är legitimationen som förändrar er.
-Ännu en examensdag. -300-400 nya agenter per år.
Er legitimation betyder att ni aldrig mer blir vanliga medborgare.
Ni lovar att beskydda andra till varje pris-
-och att sätta det här landet före er själva.
Ni ansluter er till en elitgrupp med amerikanska hjältar...
Svik inte era legitimationer.
Svärta inte ner era kollegors rykte genom att glömma vad ni lovat.
Ni kommer att begå misstag och följa ledtrådar till hemska ställen.
Ni isoleras från omvärlden, men får inte sluta bry er om den.
Bry er mer, var bättre. Lev upp till er legitimation.
Bingo, vi är inne.
-Gör världens undergång dig glad? -Jag gillar bara att se dig jobba.
Ni är inte ofelbara, men ni är bättre än när ni kom hit.
Jag hoppas att landet är tacksamt för det.
Det är åtminstone jag. Tack.
Ni kan känna er ensamma...
Även om vi får nån att tro oss hinner man inte utrymma stället.
Jag kunde ha sagt nej, men jag byggde den för att rädda mitt eget skinn.
Simon, rädda folk nu. Då ordnar det sig.
Okej?
-Caleb, syns Liam till? -Nej, han vet var han kan gömma sig.
Vi är här inne!
Alex!
-Hon har puls. -Var är han?
Jag vet inte, han stack för 2-3 minuter sen. Han har bomben.
-Hörde du, Caleb? -Jag meddelar alla.
Hon behöver hjälp. Hitta honom.
-Vi delar på oss. -Gör inget korkat.
-Du kan läxa upp mig sen. -Alex...
-Kolla våning 6, östra trappan. -Jag närmar mig från väst.
Liam? Jag vet att du är här.
Du hinner inte desarmera bomben.
Det är ditt fel, Alex. Du skulle åka fast med den i Ryans bil.
Jag ville inte vara här.
När du sa varför Miranda gjorde det så pratade du om dig själv.
-Jag skäms inte för vad jag gjort. -Du har ju dödat hundratals.
De dog för att rädda flera miljoner och sätta stopp för varbölden FBI.
-Är du stolt över din legitimation? -Självklart.
Är du stolt över organisationen som utpressade Martin Luther King?
Man internerade japaner, tabbade sig vid Waco och låg bakom Omaha.
Man spärrar in folk med falska bevis. Är det nåt som du vill försvara?
Du hade fullt upp med att sona att du dödade din pappa-
-och märkte inte att jag gjorde dig till syndabock.
Du är en bra syndabock eftersom du tror på det här landet.
Även som utpekad terrorist trodde du att USA älskade dig, men du hade fel.
Och nu får du se landet brinna.
-Liam. -Skjut, Alex.
Han har rätt, Alex, men ni hittar inte bomben i tid.
-Var är bomben, Liam? -Det här måste verka bekant.
Du siktar på nån som du tror är en skurk.
Du är rädd, kanske eftersom du hade fel förra gången.
-Vad pratar du om? -Din pappa var schyst, Alex.
Du var osäker, men det var han.
Efter Omaha ville vi båda träda fram-
-men Clayton var på oss, som hans överordnade var på honom.
Kan du tänka dig hur det var för mig? Jag var helt färsk-
-och det var det första jag fick se!
Korruption, feghet och att man inte brydde sig om alla döda!
Jag gjorde som jag blev tillsagd och sån blev min karriär.
I stället för att skipa rättvisa dolde jag misstag och blev befordrad.
-Du har satt dit och dödat folk! -Jag hade inget val!
Okej, lugna dig, Liam.
Du får erkänna att det var passande att göra dig till syndabock.
Du fick inte sona att du dödade din pappa, men nu fick du chansen-
-att åstadkomma den förändring som Michael hade velat ha.
-Han hade aldrig velat det här. -Jag ville få dig utsparkad.
Då hade du setts som hämndlysten, men du vägrade ge upp.
Och Ryan... Det hade inte blivit så här om du följt med till Washington.
Vi kunde ha återskapat det här ihop.
Men i stället valde du henne-
-som hon valde dig när hon fick en chans att sätta dit dig.
Hur ska du ha det, Alex? Han eller jag?
Som det har varit eller som det kunde ha blivit?
Den här gången blir det du!
-Bomben är inte här. -Var är den, då?
Bombenheten är åtta minuter bort. Vi hinner inte utrymma.
5 000 personer på fyra minuter? I bästa fall dör de en långsam död.
-Ingen ska dö! -Kan du göra nåt?
-Inte utan att utlösa den. -Trots att du byggde bomben?
-Låt honom tänka... -Jag kan inte stoppa utlösaren.
-Men jag kan avlägsna urankärnan. -Färre dödsoffer.
Kanske inga, men bomben måste härifrån.
Han har rätt. Det finns tusentals här.
-Vi kan köra den till skyttebanan. -Inte långt nog.
-Kan man skicka en helikopter? -Inte på två minuter.
Simon måste... Simon.
Nej! Simon!
-Du kan inte avlägsna kärnan, va? -Den måste sprängas under vatten.
Då blir det inget nedfall och små skador. Ingen blir skadad.
-Förutom du. -Jag känner inget.
-Jag förtjänar nog en medalj nu. -Det behövde du aldrig göra.
Jag trodde att jag skulle vara mindre rädd.
-Lägg bara inte på. -Nej då, vi är här hos dig.
-Simon? -Raina?
Jag visste att du skulle rädda oss.
Jag tänker på allt jag aldrig gjort. Jag har skadat fler än jag hjälpt.
Men mest av allt borde jag ha tillbringat mer tid med dig.
-Vill du dricka te nån gång? -Ja, det vill jag gärna.
Tack, Simon. Simon, vi älskar dig.
Jag älskar dig!
Vi är fortfarande här.
Jag är alltid hos er.
Hej. Är du okej?
Kan man vara det en sån här dag?
-Nån verkar må bättre. -Strålning ger mest inre skador.
Bortsett från vissa ärr-
-och en förhöjd risk för cancer resten av livet är jag rätt frisk.
Och dina andra problem?
Firman har inte hört av sig. Ingen vågar plocka bort mig nu.
-Skönt att ses, Caleb. -Hur mår du, kompis?
Ryan. Hur var det i Washington?
Kongressen verkar tro att jag vet vad som hände. Själv är jag osäker.
-Det är bara att följa strömmen. -Mer eller mindre.
Hejsan. - Jag har en present till dig.
Va?
Välkommen tillbaka, agent Wyatt.
-Hur då? -Den nye vicechefen hjälpte till.
Hur är det att vara den högst uppsatta kvinnan nånsin?
Jag önskar att det kändes bättre. Nån gång kanske Alex får komma tillbaka.
-Är ni klara? -Vänta lite.
Jag trodde att hans tapperhetsmedalj låg i kistan.
-Den är från Grand Central. -Jag vill att han får den också.
Nu går vi in.
-Fint av din mamma att komma. -Hon vill bli president om åtta år.
Jag kommer strax.
-Hej, Alex. -Tack för att ni kom, vicepresident.
-Hur är det med er hälsa? -Bra, hur så?
Inga fler blodtrycksbesvär?
Enligt era läkarjournaler har ni inte såna problem.
Då tar ni inte blodtrycksmedicin-
-så varför fick Liam mig att byta ut tabletter som ni aldrig tog?
Är det en fråga eller en anklagelse?
Berätta sanningen, innan jag ägnar mitt liv åt att bevisa allt.
Ni vet hur envis jag kan vara. Hur var ni inblandad med Liam?
-Inte alls. -Jag bär inte nån mikrofon.
-Svaret är ändå detsamma. -Men ni visste allt om honom.
Det viktiga är att tjäna vårt land, jag som vicepresident-
-och du där din blinda idealism hör hemma.
Min idealism är inte det minsta blind. Jag ser allt väldigt tydligt.
Jag ser en kvinna som samarbetade med en terrorist precis före valet-
-för att påminna väljarna om hennes säkerhetserfarenhet.
Ni ville vinna valet till varje pris, och bara för er egen skull.
Du antyder att jag har dödat folk, som Natalie Vasquez och Drew Perales.
Du har ingen aning om vem jag är.
Skulle jag åka dit med bomben och tillbringa hela livet i fängelse-
-medan ni återuppbyggde USA:s främsta polisväsende?
Men ni kallade mig en hjälte på tv. Det måste han ha avskytt.
Ni svek honom och då agerade han på egen hand.
Han stal bomben och det kostade Simon Asher livet.
Simon Asher dog som en hjälte. Det är mer än de flesta kan skryta med.
Och du tillhör inte FBI längre.
Även om jag gjorde nåt har du varken befogenheter, resurser eller bevis.
Jag behöver inte bevis. Jag har nåt annat.
Jag bär ingen mikrofon, men jag är inte ensam.
Oavsett vad ni hittar på kommer alla de dödas själar att ha ögonen på er.
Och vi också.
Jag ser dig.
TVÅ VECKOR SENARE
-Vad ska jag göra med tidningen? -Du får den.
-Spara Us Weekly åt mig. -Den med din nuna?
Ja, bredvid snyggingarna Kerry och Sofia.
Jag fattar inte att du fick sparken.
Det var ömsesidigt. Kändisar kan inte jobba under täckmantel.
Du tvingas bort, men utan dig...
-Utan oss. -Hur blir det nu?
Jag har kvar mitt rum hemma hos mamma i Oakland.
Stör det inte dig att hon kallade dig terrorist?
-Vem håller räkning på sånt? -Caleb.
Jag gör upp räkningen nån gång.
-Men hallå. -Kolla på dig. - Hej, Nimah.
-Hejsan. -Hej, de här är till dig.
Direkt från närlivset. Så romantiskt.
Jag fegade nästan ur, men förra gången blev jag skjuten.
Du blev faktiskt skjuten.
Jag borde sätta dem i vatten, men allt är packat.
Jag fegade även ur när det gällde nåt annat.
Vi skulle ut och resa efter din examen.
Nu visar det sig att jag har lediga dagar att ta ut.
-Hur många? -Få se... En... 110.
OAKLAND, KALIFORNIEN
TVÅ MÅNADER SENARE
Hoppa in. Det här går fort.
Alexandra Parrish, jag heter Matthew Keyes.
Jag och många andra anser att FBI behandlade dig hemskt.
Man litade inte på dig och vände dig ryggen.
Men du älskar vårt land och vill göra en insats för det.
-Vad vill ni, mr Keyes? -Du letar visst efter ett jobb.
-Jag överväger olika alternativ. -Då har jag ett nytt att komma med.
-Får jag tänka på saken? -Bara tills du kliver ur bilen.
-Varför jag? -En bra fråga.
Den besvaras tids nog, men först måste du fatta ett beslut.
Ursäkta mig.
Ska du stanna här eller är du beredd på vad som väntar härnäst?