Nu ţi-e greu să le explici părinţilor ce lucrezi ?
- Cine e prostituata ? - Eu.
- Ştiţi că mă descurc. - Nu mai suntem la Quantico.
- Poţi să mă duci sus ? - Da, pot.
- Au găsit-o oamenii cu curăţenia. - Era bătută şi înjunghiată.
Era în grija mea. Eu am omorât-o.
Ne facem datoria, iar uneori cerul se prăbuşeşte.
COMPLEXUL DIAMOND POINT
ACCESUL INTERZIS PROPRIETATE GUVERNAMENTALĂ
Ce ai făcut cu mecanismul meu de ţintire ?
Ce crezi că facem aici, Jurgen ? Puzzle-uri şi bezele ?
Suntem la PELEUS, nu în tabăra de vară.
Suntem mandataţi să facem arme defensive !
Crezi că Ministerul Apărării e interesat de apărare ?
Ce facem dacă ce am construit aici ajunge în mâinile cui nu trebuie ?
Facem ce ne zice Pentagonul.
Se numeşte PELEUS, Jurgen ! "Laboratorul de Inginerie Proiectile."
Ceartă între tocilari.
Ne trebuie un slogan.
"Dacă zboară, îi omoară."
- Crezi că e o glumă, Leslie ? - Chipsurile astea sunt o glumă.
Cum să nu aibă sare ?
Linişteşte-te, Jurgen.
Am făcut ce ne-am propus.
Mai trebuie să le arătăm generalilor, şi apoi mergem în vacanţă.
Jurgen n-o să reziste.
Ce vrei să spui ?
Jurgen îmi e simpatic. Serios.
Recrutează speriaţi ca el de 50 de ani,
dar trăim în altă lume acum.
E ca şi cum ai calcula traiectoria unui atractor Lorenz într-o fază.
Te pricepi la sport, dar nu şi la matematică ?
Am luat cu brio cursul introductiv.
Bine, geniule. Hai să-ţi traduc.
Consecinţe neintenţionate.
Armele pe care le facem noi aici nu explodează numai acolo.
Pot exploda şi aici. În mall, la un concert, într-o şcoală.
- Jurgen nu greşeşte. Doar că... - Ce ?
A descoperit prea târziu.
Care e treaba ?
Harry şi Ryan au găsit whisky în cabana radio.
- Evident. - Sper că mi-au păstrat şi mie.
- Concentrează-te ! - Puţină distracţie nu omoară pe nimeni.
Zăpadă, şemineu, whisky.
- Schi ? - E pentru amatori.
Owen ne-a trimis cu un scop.
Orice ar fi acest Proiect Vârcolac, trebuie să-l protejăm.
Faţa la joc, Romeo !
Ar trebui să fii de partea mea.
Ar trebui să fiu plătită mai bine.
Te prefaci că nu-ţi pasă, dar eu ştiu că-ţi pasă.
E o expresie veche...
Singura cale de a ieşi din PELEUS e să te elimine ei.
- Ar trebui să mă duc după el ? - Nu are unde să plece.
Autostrada e blocată. Cel mai apropiat aeroport e la 130 km.
- Mă duc să vorbesc cu el. - Noi mergem cu ea.
Şi eu stau aici.
Fără whisky.
De ce se ceartă ?
Are mustrări de conştiinţă.
I-am zis că meargă în cabină şi să se calmeze.
Ce a declanşat asta ?
Lucrăm în grupuri, iar grupul lui Jurgen nu ştia toate detaliile proiectului.
Ce e Proiectul Vârcolacul, mai exact ?
Adică proiectul care nu vă priveşte ?
PELEUS nici nu există oficial. De ce ne-au adus tocmai aici ?
Pentru că e o mică haltă pentru un tren de mâna a treia.
Aţi văzut trenul care opreşte aici ?
E unul de pe vremuri.
Transportă albi care strigă "Sunt regele lumii."
- Asta nu era pe Titanic ? - E peste tot.
Jurgen o să se liniştească. Aşa fac toţi în cele din urmă.
- Eu sunt. - Te-ai răzgândit ?
- N-ai voie să-mi dai numele. - Desigur. Vei fi o sursă anonimă.
Furtuna încă ne face probleme cu satelitul ?
- Deep ? - Vedeţi singuri.
Au revenit imaginile termice.
E palpitant. Mă duc să-mi iau o cafea.
Mă consideră vinovată pentru moartea lui Celine.
Ba nu. Doar suferă.
Totul va fi bine.
Tu vei fi bine ?
Mi-ar fi mai bine dacă nu m-ai mai ţine pe margine.
- Jocelyn... - Am fost la şase şedinţe cu psihologul.
- Semnătură termică ! - Ce e ?
În pădure, în afara complexului.
Oamenii trebuie să ştie.
E un program de apărare.
Ar trebui să facem arme de apărare.
Ryan, cineva stă la marginea complexului.
La jumătate de kilometru în nord. E şi a doua semnătură.
N-ar trebui să plantăm seminţele propriei distrugeri.
"Peleus a ridicat scutul şi a jurat răzbunare Discordiei,
care îi blestemase nunta."
- Ce cauţi aici ? - Mă apropii de poveste.
- O să te aresteze. - Au detaşat o echipă aici ?
Să mergem !
Aş vrea să văd ce resurse dedică guvernul programului.
- Câţi agenţi are echipa ? - La ce ziar ai zis că eşti ?
Voi staţi cu ei ! Mergem să verificăm.
Jurgen, stai liniştit.
Mi s-a părut mai bine să facem asta faţă în faţă.
- Ce ? - Asta.
SEMNAL ÎNTRERUPT
Furtuna ne ia semnalul.
- E mort. - Şi el.
- Unde e semnătura termică acum ? - Nu mai avem semnal.
La naiba !
Ne spune cineva ce se petrece ?
- Complexul a fost compromis. - Cum adică ?
- Credeam că aveţi imagini din satelit. - Da, dar acum trebuie să vă evacuăm.
- Cu prototipul. - Unde e Jurgen ?
- E mort. - Mort ?
- Cum ? - Două gloanţe în piept.
- Înţelegeţi acum ? - Avem un asasin printre noi ?
- Cum au pătruns aici ? - Trebuie să ne grăbim !
Ascultaţi-mă cu toţii !
Toţi cei de aici suntem cei mai buni din domeniul nostru.
Dacă vreţi să ducem prototipul în siguranţă, trebuie să-l ţinem noi.
- Peste cadavrul meu. - Leslie, s-au schimbat regulile.
Noi vom ţine prototipul. Nu încape discuţie !
Ai încredere în mine !
Care e planul ? Aţi chemat elicopterele ?
Din cauza furtunii, ori sunt indisponibile, ori ocupate.
- Ar dura prea mult. - Fără elicoptere ?
Ce echipă de evacuare vine ?
- O ai în faţă. - Luăm maşina şi aşteptăm ambuscada ?
- Toate drumurile sunt blocate. - Nu aveţi niciun plan de evacuare ?
Avem o opţiune.
Glumeşti ?
Îmbarcarea ! Catamount Classic pleacă în cinci minute.
E genial ! Îmi trăiesc pasiunea steampunk şi fetişurile cu Agatha Christie.
Eşti sigură de asta ?
A rezistat 100 de ani. Ne va duce la Maryland.
Cu atâţia civili nevinovaţi ?
Asasinarea lui Jurgen a fost discretă. Atacatorul nu vrea victime colaterale.
Dacă tu crezi asta, cred şi eu.
Ryan, Shelby, mergeţi cu Fedowitz în vagonul de pasageri.
Harry, McQuigg, mergeţi cu Vickers şi cu prototipul în restaurant.
Leslie, tu vii cu mine.
Dacă se întâmplă ceva, ne regrupăm la restaurant.
Să mergem !
Stai !
- Eşti sigur că te descurci ? - Nu-ţi face griji, dr Vickers.
Englezii se pricep să ascundă lucruri. Bucuria, tristeţea, gândurile vulgare.
Eu mi-am ascuns sexualitatea 19 ani.
Roagă-te să nu fie contagios ce e în servietă.
Nu e. Nu facem arme biologice.
Ţine minte un lucru.
Unii oameni i-ar ucide pe toţi cei din acest tren
pentru a pune mâna pe servietă.
M-ai liniştit.
Suntem urmăriţi de asasini.
Se simte pericolul în aer.
- Parcă îţi ia minţile, nu ? - Eu mă simt bine.
- De unde eşti, dră Wyatt ? - Din Georgia.
Foarte drăguţ.
Ştiinţa e în mare parte observaţie.
Unii ne numesc "observatori."
- Observă altceva ! - Ryan.
Să înceapă jocul ! Fie ca cel mai bun să câştige.
Chiar dacă ai putere, domnule, eu am creier.
Sunt flatată, dle profesor,
dar n-aţi observat că am un inel pe deget.
Nu mă deranjează.
Eu sunt soţul ei.
Sportivii câştigă din nou.
- Vrei să ţi-o pun în bagaj ? - Da, mersi.
TEST DE SARCINĂ
Ce prost ! E tare prost.
- Cine ? - Jurgen.
A făcut o prostie mare.
Să contacteze un reporter fals şi să moară din cauza asta.
Aţi mai aflat ceva din e-mailuri ?
Avea o părere puternică despre ce aţi făcut.
Toţi avem aceeaşi părere. El a acceptat postul.
Toţi l-am acceptat, nu ne-a forţat nimeni.
Ne-au explicat la training. Toţi am fost instruiţi la fel.
El era foarte diferit.
I-am spus să se mai gândească peste noapte.
Era un om rezonabil, dar nu m-a ascultat.
N-am putut să-l opresc.
Toţi avem unele momente
când ne îndoim de ce facem.
- Trebuie să ne asumăm... - Despre cine vorbim ?
- Despre Jurgen sau despre tine ? - Vorbesc despre tine, Leslie.
Când i-am spus mamei că voi lucra pentru Pentagon,
m-a dezmoştenit.
"Dintre toate lucrurile prin care poţi să schimbi lumea."
A zis că e imoral.
Că am sânge pe mâini.
- Şi ea e savant ? - Nu. Are doctorat...
în arta curăţeniei.
Face curat în casele altora.
Ea şi Jurgen s-ar fi înţeles de minune.
Ceva de băut pentru frumoasa mea din sud ?
- Fac cinste. - Nu, mulţumesc.
Un suc cu ghimbir dacă ai greţuri.
- Cine a zis că am greţuri ? - Am văzut testul de sarcină.
- Despre ce vorbeşti ? - De ce nu mi-ai spus ?
Nu am niciun test de sarcină.
Ai deschis bagajul altcuiva. Toată echipa are genţi la fel.
Era plin cu haine de femei.
Dacă Harry nu poartă bustiere, al cui e ?
I s-a făcut foame.
- E totul în regulă aici ? - Nicio surpriză.
- Aproape nimic. - Tu eşti bine ?
- Sunt bine. - Foarte bine.
Deep, ai o clipă ?
Nu.
Ştiu că Celine îţi era cea mai apropiată prietenă de aici.
- Era singura mea prietenă. - Nu e adevărat.
Spune-mi dacă eşti capabil să-ţi faci treaba.
- Sunt capabil. - Să explic mai clar.
Te pun în poziţia de a răspunde de vieţile colegilor tăi.
Am înţeles. Mă ocup de asta chiar acum. Pot să plec ?
Sigur.
Încerc să-l contactez pe Owen, dar nu avem semnal.
Suntem pe cont propriu. Încă patru ore.
Încetinim.
Doamnelor şi domnilor, alarmă de incendiu.
- Ridicaţi-vă ! - Mergeţi la cea mai apropiată ieşire.
Alarmă de incendiu. Vi se pare ceva suspect ?
Asta aş face pentru o ambuscadă.
- Da. Am fost urmăriţi. - Sau ne-au luat urma.
- Nu putem ieşi. Nu ştim ce e afară. - Nici aici nu ştim ce e.
Măcar trenul e un buncăr.
Dacă stăm aici, ne punem ţinta pe spate.
Ne despărţim.
Harry, iau eu servieta şi o ţin aici. Toţi ceilalţi pleacă.
Ministerul Apărării cere ca unul dintre noi să stea cu ea.
- Stau eu. - Stau eu.
Bine. Rămân cu Leslie.
Ne-am îmbarcat împreună. Nu va părea suspect.
Să mergem !
- McQuigg, dacă e o capcană... - Ducem vacile la măcel.
Vă cerem scuze pentru inconvenient.
Vă mulţumim pentru răbdare.
Pentru siguranţă, vă rugăm să vă îndepărtaţi de tren
şi să aşteptaţi alte ordine.
Mi se pare nesăbuit că a venit aici.
- De ce ? - În caz că e gravidă.
O femeie gravidă e nesăbuită dacă lucrează ?
Asta nu e o muncă obişnuită.
Eşti ridicol.
Dacă am avea un copil de cinci ani, ai aduce-o cu noi în misiune ?
- Fireşte că nu. Dar e altceva. - De ce ?
- Ce ? - Ai vorbit despre copil la feminin.
Era un copil imaginar.
- Vrei o fiică ? - Nu m-am gândit.
Mie mi se pare că te-ai gândit.
Alex iese cu cineva ?
- Nu ştiu. De ce ? - Nu eşti curioasă cine e tatăl ?
Nu mă priveşte.
- Vezi ceva ? - Totul e liber.
Doamnelor şi domnilor, vă mulţumim pentru răbdare.
Nathan !
Puteţi să mă ajutaţi ?
Am întors capul o secundă şi fiul meu a fugit.
Sigur că da. Cum...
Cum arată băiatul ?
Crezi că s-a urcat în tren ?
- Copiilor le plac trenurile... - Dr Fedowitz, unde e ?
2-1-2-5-5-5-4-3-8-8.
5-8-2-3-1-3-2-5-4-3.
8-5-8-5-1-3-5-2-4-2.
2-1-2-5-5-5-4-3-8-8.
5-8-2-8-1-3-2-5-4-3.
8-5-8-5-1-3.
- Ce faci ? - O amestecare de numere.
Fac asta când sunt speriată. De când eram mică.
- Aşa a observat mama că am un dar. - Vreau să încerc şi eu.
2-1-2-5-5-5-4-3-8-8.
Acum spune-mi-le amestecate.
1-8-8-5-3-4-5-2-2-5.
La naiba ! Nu e rău.
Nu mai ştiu pe nimeni din afara PELEUS să facă asta.
Aţi auzit anunţul ? Lăsaţi lucrurile personale şi evacuaţi.
- Da, uite... - Nu mai repet.
Şi lăsaţi lucrurile personale.
Unde e ?
Du-mă la ea chiar acum !
Mâinile sus !
Nu vreau să te rănesc.
Încet.
- Opreşte-te ! - Prinde-o !
Fugi, Leslie !
Staţie.
Nu e singură.
Leslie, ţi-am spus să fugi !
"Mulţumesc, Leslie. Mi-ai salvat viaţa."
- Mulţumesc. - Repetă.
Hai !
Leslie, mulţumesc că mi-ai salvat viaţa.
Cu plăcere.
La naiba, nu !
Pa, Felicia !
Ce naiba ?
Aţi fi fost de folos acum două minute.
Ar trebui să ascundem cadavrul.
Nu e nevoie să-l târâm până la celălalt.
- Celălalt ? - Şi noi am fost ocupaţi.
- Eşti bine ? Te-ai rănit. - Nu, sunt bine.
Stai jos.
- Stai jos ! - Nu-i nevoie.
Nu e o rugăminte. Stai jos !
Cavalerism. Uitasem că există.
Nu e cavalerism. E iubire dură.
E doar o expresie.
Sper că Deep şi Justin pot să-l identifice.
Ia-l de picioare.
- Tipul ăsta e o namilă. - Omorât cu propria armă.
Un mecanism simplu.
Vă mulţumim pentru răbdare. Toţi pasagerii se pot îmbarca.
Ce ai vrut să spui prin "un mecanism simplu" ?
În 1789, Joseph-Ignace Guillotin a spus Adunării Naţionale Franceze
că are o modalitate mai bună de a executa oamenii,
cu un mecanism simplu...
Ghilotina.
Mai târziu a fost executat cu propria lui invenţie.
Ironie sau dreptate ?
- E vorba despre Jurgen ? - Nu, despre mine.
Ultimul lucru spus de mama:
"Chiar dacă tu ai adus ceva pe lumea asta,
nu înseamnă că o vei controla."
Nu eram pregătită să aud asta. I-am spus nişte lucruri şi am plecat.
Au trecut doi ani.
Ce fiică nu vorbeşte doi ani cu mama ei ?
Ai una în faţă.
Oare ce a crezut mama lui Guillotin despre el ?
Se întorc pasagerii.
Bine.
Alex.
O să fie ciudat... Ai un test de sarcină în geantă ?
- Da. - L-a găsit Ryan.
- Doamne ! - A crezut că e al meu.
Vrei să vorbim ?
Probabil că e doar o alarmă falsă, dar...
Dacă erai sigură, nu mai cumpărai testul.
- Iar acum ţi-e frică. - Nu mi-e frică pentru mine, Shelby.
Andrea.
Va trebui să-i spun, iar el va vrea să fie cu mine.
I-aş pune pe el şi Isabella în pericol din nou.
Sau poate nu. Văduva a dispărut.
- Poate că acum... - Shelby.
Uită-te unde suntem.
Pericolele vor continua să vină.
Am numărat pasagerii.
La început erau 80. Acum sunt 84.
Presupun că cei patru în plus nu sunt băieţii buni.
Compar poza trimisă de Harry în baza FBI.
Eu voi căuta în baza de date a CIA şi DIA.
Uită-te la mine când îţi vorbesc !
Încerc să mă concentrez.
Dacă nu vrei să lucrezi cu mine, întoarce-te la Quantico !
- Doar încerc să aflu răspunsuri. - Dă-i bice !
Numele asasinului e Caspar Voigt,
fost agent din Forţele Speciale Germane.
Las-o baltă.
Bine. Deci...
Tipul ăsta e angajat ca paznic la Schaubb & Stieg.
Producător german de arme.
Orice ar fi acea armă,
acum ştim cine o vrea.
Corporatişti ? E doar o afacere ?
Nu-mi pasă motivul lor. Vreau să-i oprim.
Noi suntem cinci, iar ei sunt patru. Ar trebui să-i atacăm.
Schimb de focuri printre civili ? Vor muri oameni nevinovaţi.
Sau le dăm ce vor.
Să fie clar, încălcăm articolele 792-799
din secţiunea 18, din codul penal.
Au murit patru oameni pentru arma asta.
Mi-au salvat viaţa, Wade. Ai încredere în ei.
Doar atât ?
Nu părţi de OZN, nu distrugătorul lumii ?
- Un pistol cu ţintă ? - Nu orice pistol cu ţintă.
- Glonţ din argint. - Singurul care omoară vârcolacii.
Proiectul Vârcolac. Drăguţ.
Ce face ?
- Aparent, dă telefoane. - Oarecum.
Formezi un număr, iar glonţul va găsi persoana la care e telefonul.
E posibil aşa ceva ?
Am luat tehnologia de ţintire din drone şi am micşorat-o.
- Era specialitatea lui Jurgen. - Şi Leslie a făcut o magie.
Un senzor infraroşu care găseşte inima.
- Ţinta moare de fiecare dată. - Exact.
E o armă de asasin.
Ar putea fi bună şi pentru un atentat în masă.
Cu o mică modificare, poate fi programat să tragă în orice are telefon, nu ?
- Asta îl deranja pe Jurgen. - Şi avea dreptate.
Ce faci ?
O ţinem în siguranţă până când vă puneţi creierele la treabă.
- Pentru ce ? - Faceţi arme, nu ?
O să ne faceţi o armă !
În războiul civil, i-au spus "inimă de soldat".
În Primul Război Mondial, i-au zis "şoc din bătălie".
- Acum, e sindrom posttraumatic. - Ştiu că vrei să ajuţi, dar n-am asta.
Evitare.
Eviţi să te gândeşti la incidentul traumatizant.
Eviţi oamenii care îţi amintesc de el.
Nu-l evit. Îl trăiesc.
Vorbesc cu el în duş. Se strecoară în spatele meu.
Sunt sigur că a fost mai rău pentru ea, dar eu n-am avut de ales, ea a avut.
Vina
e iraţională.
- Atunci, de ce avem tribunale ? - Pentru reguli.
- Care e diferenţa ? - Dacă încalci legea, eşti judecat.
Te condamnă şi eşti pedepsit. Are o finalitate. Vina nu are sfârşit.
- De-asta e iraţională. - Ce e raţional ?
Iertarea.
După ce ierţi pe cineva cu adevărat,
se termină.
Te eliberezi de acea povară.
Şi pe tine, şi pe celălalt.
Dacă nu pot s-o iert ?
Nu e nevoie să-ţi spun că nu e vina ei. Ştii deja.
Poate că trebuie să-ţi spun
că toată vina pe care i-o atribui tu
nu se compară cu vina simţită de ea.
Intră !
Scuze, Leslie, dar trebuie să te ţin în siguranţă.
- Mă simt în siguranţă. - E mort. Nu poate să-ţi facă nimic.
N-ai văzut "Invazia zombi" ?
Ia pistolul !
Ai grijă de el !
Câţi mai trebuie să moară pentru el ?
- Nu e vina ta. - Nu ?
Din calculele mele reiese altceva.
O să mă întorc la tine.
Poate că în spatele trenului vom avea semnal mai bun.
Nu vreau să-i las prea mult singuri.
- Vin doi bărbaţi. - Recepţionat.
Le arăţi un obiect strălucitor... Precum câinele lui Pavlov.
Târfă nemernică !
Bum !
- A funcţionat. - Mai bine decât ne aşteptam.
- De ce ne oprim ? - Ţi s-a îndeplinit dorinţa, dr Vickers.
A trecut furtuna. Vin elicopterele armatei.
Vă urcăm în elicopter cu agentul Doyle.
- Ei o să vă ducă mai departe. - Mai sunt doi asasini liberi.
Noi vom lupta până vin ajutoare.
Unde e Leslie ?
- În cuşetă, cu cadavrul. - Mă duc s-o iau.
Les !
A dispărut.
Am căutat în tren şi în împrejurimi. Nici urmă de Leslie.
Armata a preluat cazul. Au detaşat o echipă s-o caute.
- S-o vâneze. - A furat o armă secretă a statului.
- E înaltă trădare. - Au ordin s-o elimine.
Poate că ne-a păcălit şi a aşteptat să fugă cu arma.
- Ca s-o vândă inamicilor ? - Nici vorbă ! Nu e trădătoare.
- E pierdută. - Se îndoieşte de ce a creat.
În regulă. Unde o va duce asta ?
Unde ţi-ai dori să mergi dacă te-ai pierde ?
Bună, mama !
Deep ! Cherise Thomas, mama lui Leslie Thomas,
bulevardul Winchester, nr. 839.
Anunţă echipa că merg acolo.
- Owen va ajunge înainte. - Şi nu va avea ajutoare.
- Ce faceţi ? - Venim cu tine.
- Puteţi să lucraţi împreună ? - Vom vedea.
Leslie, ce mi-ai adus în casă ?
Acelaşi lucru pe care îl aduc în casele tuturor... moartea.
Îmi pare rău, mamă.
- Doamne ! M-ai speriat de moarte. - Echipa mea e afară. Să mergem !
- Cine e femeia asta ? - O prietenă.
Dacă suntem prietene, dă-mi prototipul, te rog.
Te rog !
Bun. Stai...
Nu vă mişcaţi.
- Mama... - Nu face pe eroina !
Sunt doi, în faţă, după grămada de lemne.
O au pe Alex în vizor.
La numărătoarea mea. Trei, doi, unu !
Jos !
Ieşiţi ! O să atrag focul.
Jos !
- A venit cavaleria. - Foc !
Leslie, stai jos ! Adăposteşte-te !
Nu înţeleg. De ce s-au oprit ?
Alex !
Avem o problemă.
Alex, dă-mi arma denumită Proiectul Vârcolacul.
Îmi pare rău, mamă.
Chiar dacă ţi-o dau, cum o să pleci ?
Echipa ta va opri focul.
Dacă nu, o voi împuşca pe una dintre ele.
Spune-le colegilor tăi să lase armele jos !
Nu, te rog !
Alex, a luat-o pe mama !
Dacă nu mă credeţi în stare, întrebaţi-l pe Jurgen.
- Alex, sunt speriată. - Ştiu, Leslie.
Lăsaţi armele jos !
Eşti un prost.
Ce ai spus ?
Nu le pasă de ea.
Le pasă doar de mine. Valorez milioane de dolari.
Dacă vrei să-ţi iei banii,
trebuie să-mi pui mie arma la tâmplă
şi să le spui că pe mine o să mă omori.
Vrei prototipul ?
- Aşa o să-l obţii. - Stai jos şi nu te mişca !
Acum eşti deştept.
Alex,
are pistolul la tâmpla mea.
Ai înţeles ?
- Dă-i drumul ! - Stai liniştită, mama.
Spune-le agenţilor tăi să lase armele jos !
Sunt foarte speriată, Alex.
E o amestecare de numere. Fac asta când sunt speriată.
Ce facem ?
Sper că are un plan.
- Vreau şi eu să încerc. - 2-1-2...
5-5-5...
4-3-8-8.
Lasă prototipul jos şi ieşi la prietenii tăi !
Acum, Alex !
Dă-mi arma acum !
Poftim !
- A funcţionat drăcia aia. - Leslie ?!
A picat. L-ai nimerit.
Eu l-am nimerit.
FBI ! La pământ ! Lăsaţi armele jos !
- Nu vă mişcaţi ! - FBI ! Armele jos !
Mâinile la spate !
Mâinile la vedere !
Te pricepi la numere.
Nu te întrebi dacă lucrezi unde trebuie ?
Tot timpul.
Tu te întrebi dacă lucrezi unde trebuie ?
Am câteva lucruri de lămurit.
Mai stau pe aici, s-o ajut pe mama să facă curat în casă.
Vino aici !
Baftă, Les !
Tu ai mai mare nevoie.
- Pleci, frate ? - Da... Ceva de genul ăsta.
Ce e asta ?
Ne părăseşti ?
Owen, mi-ai spus s-o iert pe Jocelyn.
Jocelyn nu are nevoie de iertarea mea. E în regulă.
Am văzut-o cum a împuşcat un om şi m-a salvat fără să clipească.
Sunteţi bine toţi.
Vă vedeţi de următoarea misiune. Nu aveţi timp de doliu.
- Deep... - Asta crezi ?
Faci o greşeală.
Hai, amice ! E prima prietenă care îţi moare...
N-a murit. A fost omorâtă.
Vedeţi ?
Nu vreau să-mi pierd umanitatea.
Sau să fiu nevoit să vă înjunghii ca să supravieţuiesc.
Nu vreau să trăiesc în umbră sau în afara legii.
Nu vă opriţi să vă gândiţi cine sunteţi ?
Eu nu vreau să mă întreb cine sunt.
Vreau să rămân eu însumi.
Îţi accept demisia.
Vino aici !
Ai grijă de tine !
Traducerea: Alexandru Neagoe