Du ser... Det var allt jag behövde.
Mamma väntar på dig, men det återstår en sak för mig att göra.
Jag kommer snart hem. Jag lovar.
-Skynda dig. -Det ska jag.
Jag älskar dig.
Då går vi.
Hej... Mår hon bra?
-Jag tror det. -Och du?
Jag kommer att göra det så fort vi får tillbaka våra liv.
-Jaha, Afreen. Vem har befälet här? -Det är just det...
Utan Weitz saknas rutiner för det som har hänt.
Madelines maktstruktur har kollapsat helt.
Presidenten ska utnämna en tillfällig chef utan kopplingar till henne.
Vem är det?
Arla Grigoryan, före detta biträdande justitieminister.
-Hon vill att vi ska invänta henne. -Under tiden är Ivy på fri fot.
-Precis som Dabbur Zann. -De planerar förmodligen en attack.
Jag skulle behöva er hjälp med att hitta ZIP-behållarna-
-innan de detoneras och raderar tusentals minnen.
-Kan vi få tala ostört en stund? -Ja, självklart.
Jag vet inte vad ni säger, men jag tänker inte sitta här overksam-
-när jag vet att Ivy är där ute med ZIP-bomberna.
För många liv står på spel. När vi är så nära måste vi avsluta.
Förlåt, men innan nån annan säger nåt heroiskt-
-vill jag påminna om att vi fortfarande är efterlysta förbrytare.
-Vi försökte sänka Madeline. -Ja, men folk dog.
Alla inbillar sig att vi plötsligt ska få tillbaka våra liv...
Att hitta Ivy och ZIP:en är vår bästa chans att bli återinsatta.
Hur lång tid tar det? Det kanske aldrig sker.
I bästa fall får vi sparken. I värsta fall...
Jag har varit där förut och jag vill inte tillbaka.
-Vi borde dra i utlösningslinan. -Vilken utlösningslina?
-Boston har kontanter och pass klara. -Nej!
-Jag tänker inte lämna Bethany igen. -Vi ska inte fly mer.
Vi låter lagen lösa det här, på ett eller annat sätt.
I väntan på det ska jag hjälpa de som hjälpte oss.
Ja. Samma här. Du får gärna göra oss sällskap.
Ja, självklart kommer jag att göra er sällskap.
Jag vill bara lägga fram alternativen.
Det är inte heroiskt att bara känna sig fram.
Ska jag meddela Boston att vi inte kommer?
Okej, vi är med. Jag vet att det inte bara är upp till oss.
Allesammans - det här har varit märkliga månader för oss alla.
Mycket har förändrats. Jag vet inte hur det kommer att gå för oss-
-men jag vet att vi ska överlämna oss när det är över.
Vi måste fortfarande hitta en terrorist och stoppa en attack.
Vi är inte här för att ta över. Vi är här för att hjälpa till.
Om ni vill ha oss här...
Då sätter vi igång.
Patterson. Kan du tvätta rösten som gav det anonyma tipset?
-Jag är lite sårad att du ens frågar. -Sätt igång.
Tasha. Kolla om du hittar nåt nätprat från Dabbur Zann.
Du är med mig. Vi försöker spåra Ivy efter att hon lämnade byggnaden.
-Jag riskerade allt för dig! -Jag vet, jag vet.
Jag räddade dig, skickade gåtor för att sänka Madeline.
Jag bröt mig in på FBI för att frita dig!
Jag borde redan ha stuckit, men jag stannade för din skull.
-Och nu ska du inte följa med?! -Jag kan inte lämna dem.
-Och jag, då? -Vi behöver din hjälp.
Du fick min hjälp och nu kastar du bort den!
Att hitta ZIP:en och Ivy är vår bästa chans att bli återinsatta i tjänst.
Tror du verkligen på det?
Jag förstår om de andra tror det, men du vet bättre.
Du och jag klarar oss inte ur det här. Vi måste rädda oss själva.
Det är så vi alltid har gjort.
Om du hamnar på en hemlig bas igen tänker jag inte hjälpa dig.
Jag vet.
Så jag antar att det här är farväl.
Är det okej med dig?
Vad har du, Patterson?
Jag har tvättat rösten och ni kommer att känna igen dialekten.
Ni irrar väl runt för att hitta Madeline. Jag ska spara tid åt er.
-Shirley. Om han avslöjar henne... -Shirley är död.
-Glöm det. -NYPD hittade kroppen i morse.
-Då har vi ingenting. -Nej.
Madeline behövde nån för att sätta dit Weitz och skapa gåtan.
-Hon har en hackare. -Vad har ni? Nej, säg inget.
Madeline har en hackare.
Nån som satte dit Weitz och skapade gåtan som förbryllade Patterson.
-Lugn nu, du var också där. -Du höll i spakarna.
Titta på metadatan.
Sättet den användes på för att sätta dit Weitz är väldigt ovanligt.
-Visst... -Om du säger det.
Det är kodning i världsklass, men det är väldigt excentriskt. Knäppt.
Titta på rootkitet. Vem använder TLS... Jag skippar det.
Koden hålls ihop av en tråd, i likhet med hackaren bakom den.
Jag ska se om jag har förstått rätt...
Tänker du använda ZIP-bomber för att radera folks minnen i storstäder?
När jag har ZIP:en. Du ska hacka Madelines server och avkoda filerna.
Den servern är omöjlig att hacka utan hennes Darkcloud-nyckel...
Du har den! Det var ju häftigt...
-Jag fick den av Shirley. -Toppen. Var är Shirley?
-Är han i er skåpbil? -Han var inte längre användbar.
Jag tyckte om honom. Han hade en unik dialekt.
Med eller inte, Kathy.
Med. Supermed.
Nu ska vi skapa kaos, eller hur?
Jag visste att Kathy skulle komma tillbaka!
Vi låste in henne, svarade inte på inbjudan, dödade hennes fästman...
Vi måste stoppa henne innan hon hjälper Ivy med attacken.
-Via Kathy hittar vi ZIP:en. -Hon kan vara var som helst.
-Vi hinner inte spåra henne. -Nej, men vi kan spåra intrånget.
Det finns två sätt att ta sig igenom FBI:s brandvägg. Personligen...
-Hon måste ha haft fast anslutning. -Som i min lägenhet?
Reade hade också en. Lånade hon inte en av våra?
Nej, jag tror att Madeline ordnade en åt henne.
Det ska bara finnas 21 fasta linor, men systemet uppvisar 22.
Den här har ingen beteckning. Den ska se ut som en kopia.
-Den kommer att leda oss till henne. -När har vi en adress? Då åker vi.
-Tror du att vi blir återinsatta? -Jag vet inte.
Din tilltro är inspirerande.
När vi var på flykt vaknade jag upp med samma tanke varje dag.
Att få träffa Bethany, hålla henne och säga att jag älskar henne.
Jag kan inte se längre än så just nu.
Jag sa att vi snart skulle ses igen. Det börja kännas som en lögn.
-Allt kommer att ordna sig. -Jaså?
Vi gjorde inte det Madeline satte dit oss för, men vi gjorde mycket annat.
Grigoryan känner inte oss, och på pappret ser vi inte trevliga ut.
Då får vi visa henne vilka vi egentligen är.
-Okej, vi är framme vid adressen. -Goda nyheter...
Vi har fått bekräftat att det är hennes lägenhet.
De tråkiga nyheterna är att hissen är trasig, så ni får gå 17 trappor upp.
-Va? -Vad då?
Va? Vad är det?
-Patterson! -Ni kan avbryta.
Varför då?
Kathy är här. Hon har överlämnat sig själv. Varför vinkar vi?
-Vad tror du? -Vad jag tror? Hon är helgalen.
Titta hur hon ler. Hon är sjuk.
Är det Madelines sista drag från andra sidan graven?
Hon ska väl fånga oss, hacka oss, vilseleda oss eller sabotera för oss.
De kollade henne när hon kom in. Inga metaller, ingen elektronik.
-Hon var ren. -Kollade de hjärnan? Det är vapnet.
-Jag litar inte på henne. -Vi måste prata med henne.
Okej, men vi måste gå på hårt. Vi får inte dras med i hennes spel.
Rich! Patterson!
Knip igen, Gustafson. Du jobbar för Madeline.
Du satte dit Weitz, hittade oss i Prag och nu jobbar du för Ivy Sands.
Vi vill veta var hon är. Inget prat, inga förtäckta hot, ingen maskerad.
-Du var jättesnygg i den kostymen. -Tack, jag vet. Var är ZIP:en?
Jag vet inte var de är just nu, men jag träffade henne tidigare idag.
-Okej, var då? -I hamnen.
Hon bad mig att hacka Madelines Darkcloud-server.
-Hon dödade nog Shirley, tror jag. -Ja, förmodligen.
Då förstår ni varför jag inte vill jobba med henne.
-Förlåt, men vad vill du? -Jag vill hacka servern åt er.
-Va? -Jag vill jobba för FBI.
-Vill du jobba för FBI? -Precis.
Inte bara som engångsgrej, jag vill ha en fin uppgörelse-
-där man stryker allt hemskt och tar in mig i teamet.
-Jag vill ha Rich Dotcom-avtalet. -Det är specifikt riktat till mig.
Det innehåller en hel del nyanser. I ditt fall är det svårare att stryka.
Vi kan säkert komma fram till nåt.
Ivy tror att hon anlitade mig för att hacka Madelines Darkcloud.
Alltså vet hon inte var ZIP-bomberna är. Jag kan ta er in i servern först-
-hitta ZIP:en och stoppa attacken.
Du behöver en Darkcloud-nyckel för att hacka servern.
Jag kan eftersom jag byggde den och la in en bakdörr i koden.
-Jag vet inte vad du fiskar efter. -Inte?
-Jag tycker att jag har varit tydlig. -Okej, men varför ska vi lita på dig?
Allvarligt? Jag gillar lite kaos och ibland kan jag glömma bort mig-
-men jag är inte ond. Ivy är det, och hennes plan också.
Jag vill inte att folk ska förlora sina minnen.
Jag blir ledsen när jag måste rensa en hårddisk.
Vi ska bara... Vi behöver tänka igenom det här lite.
Tänk inte för länge, för snart inser Ivy att jag inte jobbar för henne.
Vem vet vad hon får för sig då?
Om ni frågar mig så verkar hon vara lite instabil.
-Va? Absolut inte! -Kathy får inte släppas in.
-Kan inte ni hacka servern? -Inte utan nyckeln.
-Kathy är vår enda chans. -Hon går inte att lita på.
-Tänk om hon har bättrat sig? -För mig krävdes det tre försök.
Först lurade jag er att stjäla Gardner-tavlorna-
-sen lurade jag er att skydda mig från en mördare, och sen lurade...
Nej, glöm det. Det sparar jag till längre fram.
Jag går inte att lita på - och således inte heller Kathy.
Ni är hycklare! Vi ber Grigoryan om en andra chans...
-...men kan inte ge Kathy en? -Vi har inte befogenheten för det!
-Då säger vi det till henne. -Nej, nej!
Jag vill inte att hon ska hjälpa oss, men vi kan inte avböja uppgörelsen.
Det är grundregeln för att få galningars hjälp.
Patterson har rätt. Vi kan inte ljuga.
Inte ljuga, bara hitta ett smart sätt att antyda en falsk sanning-
-sen fyller hennes kriminella hjärna i resten.
-Vi borde vara ärliga, tycker jag. -Du ska låta mig sköta det här.
Då så, Kathy. Då är det klart.
På allvar? Har jag fått ett avtal?
Som jag sa - allt är klart.
Sättet du undviker att nämna avtalet får mig att tro att jag inte har det.
-Jag vill se skriftligt på det. -Sånt här tar tid.
Tidsfönstret för intrånget är på väg att stängas.
Nu tänker jag gå. Det här börjar kännas lite skumt.
Hur fungerar dörren? Finns det ett handtag eller en sensor?
-Dörr! Dörr! -Det fungerar inte.
Kathy. Du är fortfarande gripen.
-På vems bemyndigande? -Du överlämnade dig till FBI.
Ja, i utbyte mot en uppgörelse som inte blir av...
Så du trodde att du bara kunde gå härifrån?
Uppenbarligen inte, men...
...då kommer jag bara att sitta här och tiga.
-Nej, det kommer du inte. -Ni får väl se.
Kathy. Det rör sig om aerosoliserade ZIP-bomber.
Du sa att minnen är allt vi har.
Tänk om en ZIP-bomb detonerar på Manhattan?
Jag vill inte glömma bort det roliga vi hade. Allt gott vi gjorde.
Vi kan göra mer sånt nu på en gång, tillsammans.
-Du försöker bara lura mig att prata. -Nej, det gör jag inte.
Vi kan inte ge dig nåt avtal för vi har inget.
Att stoppa Ivy är vår bästa chans att få ett.
Om vi kan få ett avtal ska jag försöka ordna ett till dig också.
Vi måste bara lita på varandra, som förr i tiden.
Okej, men jag kan inte göra det med den här lilla laptopen.
Jag behöver en kraftfullare dator. Jag har alltid velat se ert labb!
-Inte en chans. -Rich...
Kathy ingår i teamet nu, och teamet jobbar i labbet.
Det här stället är fantastiskt! Det är precis som jag har föreställt mig!
Jag älskar bordsskivan och triptyken och den underliga blå belysningen.
Varför har ni ögontvätt där? Och alla mikroskop? Och en röd megafon?
Det är ingenting. Nu fokuserar vi.
Jag försöker, men systemen är så långsamma.
-Jag trodde att det hade mer kräm. -Va? Det finns massor av kräm!
Vänta lite, jag ska bara fixa inställningarna.
-Vad gör du? Har du stängt in henne? -Nej.
Okej, ja. Det kan ju vara en bluff för att komma in i vårt system.
Tänk om Grigoryan ser ditt system i händerna på en efterlyst kriminell.
Vi är efterlysta kriminella! Hon fixar det som ska få oss återinsatta!
Okej!
Nu kan hon jobba fritt.
Nu börjar det likna nåt!
Det var som att komma över toppen av en berg- och dalbana.
-Du ser? Gott om kräm. -Nu kan jag låsa upp det på nolltid.
Tänk er en unik kombination av våra tre kodningsstilar sammanflätade-
-för att skapa ett digitalt hus med en rar liten digital dörr.
Jag går uppför den digitala uppfarten och jag rotar i min digitala väska-
-efter mina digitala nycklar. Nu är jag på den digitala välkomstmattan...
-Kathy... -Förlåt, förlåt.
Jag står vid den digitala dörren och...
Varför ser det ut som om nån har krossat den med en digital kofot?
-Det är omöjligt! -Nej, det är det inte.
Ivy hittade en annan hackare. Hon ligger långt före oss.
Vem slog sönder min söta lilla digitala dörr?!
-När har vi filerna? -Det är svårt att säga...
Hur vet jag att ni inte dödar mig när jag har fixat dem?
Säg så här: Jag kommer garanterat att döda dig om du inte gör det.
Som jag sa - det är snart fixat.
-Sabotör. -Jag? Jag har inte gjort nåt!
Jo, du hackade dig in åt Ivy och du ville bara ödsla med vår tid.
-J'accuse! -J'accuse på dig själv!
Om du inte hade stängt in mig hade jag kanske hunnit först!
-Judas! Vems sida är du på? -Vi är alla på samma sida!
Tror jag... Kathy?
Jag vill tro på dig, men din kodning var väldigt bra.
-Väldigt få hackare överlistar den. -Jag är lika chockad som du.
-Vilken uppvisning, miss Streep. -Åh, nej...
Titta på koden. Känner ni igen signaturerna?
-Boston? -Boston Arlo Crinch?
-Det är inte hans namn. -Är han ens en hackare?
En av världens bästa! Ivy tvingar honom säkert att göra det.
-Som en reservplan. -Uppgradering! Vi måste hitta honom.
Om han hittar Madelines filer är han död. Samt om han inte gör det...
Okej. Vi kan följa Bostons fotspår-
-och lifta på hans IP-adress och komma ikapp.
Ursäkta mig.
-Det här tar för lång tid. -Det tar rimligt lång tid.
Jag slipper gärna det där spelet med pistoler.
Jag har tvingats hacka under vapenhot förut.
Pistolen känns lite trött. Ni lär ju inte döda mig innan ni har filerna.
-Vad var det? -Det står att vi saknar befogenhet.
-Det är nån annan i servern. -Det är bara en överflödig varning.
-Utelås dem. -Jag vet inte vad jag ska säga.
Om det är nån annan där så har de hackat sig in, precis som jag.
-Vänta, va? -Jag har också gjort det här förut.
Folk brukar alltid hitta ett sätt att göra omöjliga saker. Utelås dem.
Jag kan inte göra nåt.
Jag är en mänsklig lögndetektor och jag tror att du kan.
En bättre hackare kanske kan, men jag är snarare en förfalskare.
Hackandet ligger trea på mitt CV. Varför behöver du mig?
Har du inte ett helt terrornätverk av darkweb-figurer som hjälper dig?
-Ja, men jag valde dig. -Det är faktiskt rätt smickrande...
Ska du klippa av mitt pekfinger? Seriöst? Det är mitt viktigaste.
-Vi får inte fram filerna snabbare. -Du har en poäng.
-Välj vilket finger du inte behöver. -Givetvis behöver jag alla...
SERVER LÅST
-Vi är utelåsta. -Det är lugnt. Jag har IP-adressen.
-Vet du var han är? -Nej, den döljs av en VPN.
Om jag gör en tunnel genom texten kan jag slå på hans webbkamera.
Ja, sen kan vi använda oss av detaljerna i rummet han sitter i...
-...för att ringa in rätt plats! -Vad då för detaljer?
Det är som i "Sneakers", men vi gör det med ögonen.
Tänk om det är ett vanligt rum?
Vi kan inte förvänta oss unikt tegel eller antika, handsydda gardiner!
Jag trodde att ni brukade göra sånt.
Det är riskabelt att slå på webbkameran. Vi måste dölja spåren.
Om det syns på hans beteende är det livsfarligt!
-Det kommer att gå bra. -Ja...
Ivy dödar inte Boston förrän han är klar. Vi har gott om tid kvar.
Även om vi floppar så vet jag hur det känns att förlora sitt livs kärlek-
-på grund av kära vänners handlingar. Vi ska klara det här - tillsammans.
-Klart! -Vad är det för röda fläckar?
Är det...blod?
Hon skar av hans finger. Hon skär av fingrar!
Det är strålande nyheter! Nu kommer han att skriva långsammare.
Nu får vi mer tid att rädda de andra.
Webbkameran streamar enorma mängder data.
Den måste jobba hårt för att korrigera bilden...
-Allt blod - ännu en lyckträff. -Vad är det för fel på dig?
Nu rider vi på den extra datan som en våg.
Vi ska exploatera dess skalbarhet för att isolera Bostons IP-adress...
...genom att pressa VPN:ens bounce-RADIUS.
-Jag älskar att jobba för FBI. -Det gör du inte.
-Det borde funka. Inget läckageskydd. -Krypteringen är av militärklass.
De använder en hashalgoritm för envägsdata.
Den bygger på instabil symmetrisk kryptografi.
Herregud! Känner ni symmetrin mellan oss? Vi är som trillingar!
-Jag har det! Han är i Bed-Stuy. -Bedford-Stuyvesant.
-Kan du vara mer specifik? -Det är allt jag får fram.
Den rikoschetterar över hela området. Vi har fler drag.
Det här är vansinnigt, men vi kanske kan triangulera hans position-
-genom att använda micken och webbkameran.
-Herregud, han kommer att dö. -Nej, nej...
Jane, Weller och Zapata kan köra till Bed-Stuy och slå på sirenerna.
Och vi kan spåra avståndet mellan ljudvågorna!
Jag vill inte vara geometrikillen, men triangulering kräver tre punkter.
Vi har tre punkter. Bostons kamera, teamets SUV och vår SUV.
-Nu åker vi. -Vi kan inte lämna Kathy här.
-Det ska vi inte. Hon följer med. -Får jag det? Fantastiskt!
-Jag skulle inte tro det. -Du var med på fältet första gången!
Andra gången och jag var avgörande för uppdraget. Välj nån annan!
Vi är utelåsta från servern. Kathy måste ta sig in i Bostons nätverk.
Gör inte mig till förnuftets röst.
Vi räddar Boston och hittar ZIP:en. Två flugor, en smäll.
-Tre möss. -Kathy!
Rich. Tiden är snart ute. Det här är vårt enda alternativ.
Då åker vi.
-Hur kan Kathy vara med oss i fält? -Det var bara en tidsfråga.
Hur går det, Patterson?
-Det går... -Det vore lättare med två händer.
En smäll i skallen, sen sticker hon. Ta inte vänster på Lewis.
-Tre högersvängar i rad. -Det är vänster efter stoppskylten.
-Höger eller vänster? -Vänster!
-Jag har honom! 300 sekunder. -Fem minuter! Sekunder?
-Hur lång tid? -Vet ej. Krypteringsnyckeln är lurig.
-Ringfingret. -Se där, jag är inne! Jag är inne.
Vilken fil ville du ha?
Nu tar jag över. Thomas tar hand om dig.
Thom... Thomas behöver inte. Jag tar en Uber, eller nåt.
Tack, Thomas.
-Herregud! -Nej, Rich! Stanna där.
Han står på en bomb.
Var försiktiga, allihop. Om vikten ändras detonerar bomben.
-Om du lämnar plattan detonerar den. -Vi tittar på fusionsmetoderna nu.
Är inte det här ett jobb för bombgruppen?
Jane ringer dem. Du måste in på Darkcloud.
Om vi lösgör hans händer kan han ta av tejpen runt munnen.
Tack. - Boston. Nu klipper jag av.
Släpp inte buntbandet.
Snyggt.
Jag visste att det skulle bli så här!
Jag visste att nåt hemskt skulle hända!
-Varför dödade inte Ivy dig? -Hon vet att ni inte överger mig.
-Hon köper sig mer tid. -Öppnade du filerna?
Nej, jag är kass på datorer... Givetvis öppnade jag dem!
-Såg du dem? Vet du var ZIP:en är? -Nej, men jag memorerade nyckeln.
Jag la in den i metadatan i Darkcloud-intrånget.
Det var faktiskt väldigt smart.
Vad då "faktiskt"? Förlåt, men vem är det här?
-Specialagent Kathy Gustafson. -När har vi adressen, Patterson?
-Jag har den. -Skicka den. Vi jagar efter Ivy.
Ni tre stannar och ser till att Boston inte exploderar.
Så det här är Kathy. Jag föreställde mig nån mer...
Nej, jag föreställde mig det här. Ett tredje hjul.
-Bättre än det fjärde hjulet. -Fyra hjul är standarden!
-Inte på trehjulingar. -Vad gör hon här?
Jag designade Darkcloud-servern.
Så det var därför den var som att hacka en våt pappershandduk?
Jag försöker att inte fokusera på att jag står på en bomb-
-som är kalibrerad utifrån min vikt och exploderar om jag kliver bort!
-Varför har ni handbojor? -Lång historia...
Rich litar inte på mig, trots att Patterson utlovade ett avtal.
FBI strösslar visst med sina avtal!
Det tog mig åratal att få ett simpelt konsultuppdrag.
Jag fick verkligen inte Richs guldavtal.
Vad får du för tjänst? Ny chef?
Jag kanske borde ha släckt hela nätet i stället för att sno tavlorna!
Fick han ett avtal för tavelstöld? Jag som stoppar ett terrordåd!
Sluta! Jag vet hur man desarmerar tryckplattan.
Det finns en liten lucka på sidopanelen.
Vänta, stopp! Det är ett villospår!
-Är du säker? -Jag hittade ritningarna på darkweb.
Det riktiga utlösarstoppet är här.
Under hans fötter...
Vi kommer inte åt det. Han står på det.
-Nej, men han kan. -Lite enkel bombdesarmering.
Det går nog bra utan verktyg och med nio fingrar!
För att komma åt panelen ska du trycka på plattan under dina fötter.
-Trycka neråt? Med mer vikt? -Det låter bakvänt, det är avsikten.
-Lita på mig. Om du dör så dör vi. -Vad sägs om att ingen dör?
Du ska leta efter en grön tråd.
-Det finns ingen grön tråd. -Vid din vänsterhand.
-Ingen grön tråd. Är det rätt bomb? -Det är rätt bomb. Ta det lugnt.
-Det är den gröna tråden. -Det finns ingen grön tråd! Okej...
-Den var vid min högra hand! -Vänster från mitt håll...
-Kan nån annan ge instruktioner? -Ta det lugnt, Boston.
-Vad gjorde du? -Ingenting.
-Drog du ut tråden? -Nej!
Nedräkningen går på standby när locket lyfts. Vi var för långsamma.
Okej, få inte panik. Vi har fem minuter på oss.
Gå. Gå härifrån.
Stick! Stick härifrån!
Jag vill inte ha er här! Jag hatar er, allihop!
Särskilt dig, Rich. Jag har aldrig älskat dig!
-Jag vet vad du gör. -Nej, du är bara ett dumt djur!
Rädda oss genom att stöta bort oss. "Bigfoot och Hendersons".
Nej, det är från "Varghunden". Det vet du!
"Bigfoot och Hendersons", 1987. "Varghunden", 1991.
-Boken "Varghunden"! -Gjorde de en bok på "Varghunden"?
-Jag kommer att sakna de här grälen. -Nej, du ska inte sakna nåt alls.
Vi går inte. Vi ska stanna här och lösa det.
Du ska behålla fattningen, okej?
Jag trodde alltid att vi skulle hamna tillsammans-
-som en väldigt snygg modern familj.
Jag menade inte det jag sa.
Rich... Jag älskar dig.
Och Patterson... Jag älskar dig också.
-Och Kathy...är också här. -Ja, det är jag.
Okej, då så...
-Hur går det där borta? -Jag ser ingenting än.
-Okej, det borde finnas en röd tråd. -Jaså? Var då?
-Bredvid den gröna. -Jag ser den inte!
-Du får panik. Ta ett andetag. -Det finns ingen röd tråd här!
Okej, sluta. Det här funkar inte. Vi måste byta plats.
Jag kan desarmera den, men det är komplicerat.
Han är inte i mental balans. Det är lättare om jag gör det själv.
Ta av handbojorna.
-Ta av handbojorna, Rich! -Okej!
-Hur mycket väger du? -Fan ta dig, hur mycket väger du?
Berätta hur mycket du väger så att jag kan balansera upp det!
-Vad funderar du på? -Förlåt. Jag väger 75 kilo.
-Nej! Varför ljuger du om det nu? -Det är ren reflex!
-Jag väger 77,5 kilo. -Det gör du inte alls!
Jag väger 79,5. 81 kilo...
Förlåt, jag väger 81,5 kilo. 82 kilo! Det känns skönt att säga det.
-Mindre än tre minuter kvar! -Jag tar fram mått- och viktdata.
Kathy, jag har din vikt från fängelset. Stämmer den fortfarande?
-2,2 kilo mindre. -Okej.
Vi behöver två västar, tolv plattor, några tänger-
-och om du tar av dig skorna borde det funka.
Okej. Det finns en liten felmarginal, mindre än några gram.
Patterson har räknat på det och hon är ett geni och jag är ett geni...
-...och Rich är... -Tackar...
Nu gör vi det här.
Kathy... Tack.
Du hade gjort samma sak för mig.
Nu är du redo.
-Jag väger 84 kilo, förlåt... -Driver du med mig?!
-Vi behöver 1,8 kilo till! -Mindre än två minuter!
Ja, okej. Nu är du redo!
-84 kilo, eller hur? -Du behöver inte säga det så.
Jag kan knappt tro att det funkade.
-Vad gör du? Tiden är snart ute. -Jag ljög.
Det går inte att stoppa det. Ni borde gå.
-Vad fan pratar du om? -Jag orsakade hela röran.
Attacken mot elnätet, jag satte dit er och hjälpte Madeline.
-Jag måste ställa det här tillrätta. -Kathy...
Jag döljer det väl, men jag är egentligen en väldigt ensam person.
Jag söker kontakter på internet, men internet är en mörk plats-
-och det brukar ta fram mina sämsta sidor.
Ända tills jag träffade er.
Jag ville inget annat än att vara er vän och vara med i teamet.
Idag fick jag vara det. Det här kan jag aldrig slå.
Jag vill sluta på topp, genom att rädda mina bästa vänners...
-...vän... -Tack.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Säg ingenting. Gå bara.
-Vi kommer aldrig att glömma det. -Om inte Ivy lyckas zippa alla...
Gå nu. Se till att hitta henne. Kom igen, stick iväg!
Jag har aldrig gillat er ändå...
Vad...hände?
Tog vi fel på tiden?
Nej.
Fan också!
Hon lurade oss.
Jag visste det!
-Låt bli. -Vad då? Jag sa inget.
Bra. Fortsätt att inte säga nåt.
Tror du att jag är glad att hon kom undan? Att jag gillar att ha rätt?
-Som om jag önskade det här i smyg? -Ja, det tror jag.
-Det är löjligt. -Är det? Är det löjligt?
Jag är ledsen att jag var tvungen att lura er så där-
-men jag trivs verkligen inte i fängelset.
Du ville ju ha ett avtal!
Om inte Boston fick ett avtal med gamla korrupta FBI-
-så kommer inte den nya chefen att ge mig nåt.
Ni borde fundera seriöst på att slå er ihop med mig.
-Vet du vad? Vi klarar oss ändå. -Jag älskar er, men...
...ärligt talat? Ni har vanföreställningar.
Det blir bra om du släpper av mig här framme.
Agent Iqbal. Arla Grigoryan, tillförordnad chef.
-Vad har du åt mig? -Vi har hittat ZIP-bomberna.
Weller, Jane och Zapata är närmast målet.
-Vem tog beslutet? -Jag. De är vår bästa chans.
Ring upp dem. Säg åt dem att avbryta.
Afreen. Vi är snart framme. Var är förstärkningen?
För långt bort, och Grigoryan är här.
Hon säger att ni ska avbryta.
Vänta.
-Det var det. Det är över. -Det måste det inte vara.
Om vi vänder om nu kanske de visar nåd.
Om vi trotsar en order är vi körda.
Om Ivy fullföljer är vi alla körda. Förstärkningen hinner inte fram.
-Det är upp till oss. -Inget nytt under solen...
Vi ska se till att du kommer hem till Bethany, till varje pris.
-Afreen? -Jag är här.
Hälsa Grigoryan att du inte fick tag på oss.
Nu gör vi det här.
-FBI är här. -Hur många?
-Jag ser bara ett fordon. -Du vet vad som ska göras.
Kom igen, då går vi. Nu går vi. Sätt fart!
De är på baksidan.
Stor byggnad. Ivy kan vara var som helst.
-Vi ska visst dela på oss. -Ja. Var försiktiga.
Om ZIP-bomberna detonerar förlorar vi omedelbart våra minnen.
Jane!
Kurt... Nej, Kurt. Kom inte in!
Ut därifrån!
Akutlås för luftsluss aktiverat.
Jane! Jane!
Jane! Ut därifrån!
Snälla...
Stanna hos mig, Jane! Stanna hos mig!
Översättning: Joakim Sandström www.sdimedia.com