Anna, Elza!
Hamarosan lefekvés!
Jaj! A hercegnőt foglyul ejtette a hómanó gonosz varázslata.
Gyorsan, Elza! Csinálj egy herceget! Jóképűt!
Jaj, ne! A herceg is csapdába esett.
Kit érdekel a veszély, ha szeretik egymást?
Anna!
A csókok nem mentik meg az erdőt!
Az elveszett tündérek kiáltanak!
Milyen hangja van a zsiráfnak?
Mindegy! Felébresztik a tündérkirálynőt,
aki megtöri a varázslatot, és mindenkit megment!
És mind megházasodnak!
Mit játszotok?
Elvarázsolt erdőt.
A herceg és a hercegnő...
Ez egy elvarázsolt erdőre se hasonlít, amit valaha láttam.
Láttál már elvarázsolt erdőt?
Tényleg?
Igen. Egyszer.
És erről miért nem beszéltél soha?
Hát, most beszélhetek, ha...
-Jó! Most! -Most mondd el!
Biztos vagy benne?
Ideje megtudniuk.
Később csinálunk egy nagy hóembert.
Ha nyugton maradnak, és meghallgatják.
Messze innen...
a távoli északon...
volt egy nagyon ősi és nagyon elvarázsolt erdő.
A varázslat azonban nem a manók és elveszett tündérek varázslata volt.
A leghatalmasabb szellemek védelmezték...
a levegő...
a tűz...
a víz...
és a föld szellemei.
Egyben ez volt a rejtélyes northuldra nép hazája is.
Nekik is varázserejük volt, mint nekem?
Nem, Elza, nekik nem volt.
Csak felhasználták az erdő ajándékait.
Szokásaik nagyon mások voltak, mint a mieink,
de így is barátságot ígértek nekünk.
Ennek tiszteletére nagyapátok, Runeard király nagy gátat épített nekik,
hogy megvédje vizeiket.
A béke ajándéka volt.
Hatalmas békeajándék.
Nagy megtiszteltetés volt, hogy elkísérhettem az erdőbe megünnepelni.
Húzd ki magad, Agnarr!
Egyáltalán nem álltam készen arra, ami aznap történt.
Nem vigyáztunk eléggé.
Megbűvöltek minket.
Úgy éreztük...
elvarázsoltak.
Ekkor azonban baj történt.
Megtámadtak minket.
Gyere mögém!
Kegyetlen csata tört ki.
Nagyapátok...
Apa!
...életét vesztette.
A harc feldühítette a szellemeket.
Vigyázz!
Ellenünk fordították varázserejüket.
Hangot hallottam...
és valaki megmentett.
Azt mondták, ekkor eltűntek a szellemek.
Az erdőt pedig hatalmas köd borította be,
és mindenkit kizárt onnan.
Aznap éjjel Arendelle királyaként tértem haza.
Hű, apa, ez elképesztő volt!
Bárki is mentett meg, szeretem őt.
Bár tudnám, ki volt az!
Mi történt a szellemekkel?
Mi van most az erdőben?
Nem tudom.
A köd még ott van.
Senki nem juthat be.
És azóta senki nem jött ki.
Szóval biztonságban vagyunk.
Igen.
De az erdő újra felébredhet.
És készen kell állnunk a veszélyre, amelyet ránk szabadíthat.
És ha már itt tartunk, mi lenne, ha jó éjszakát kívánnátok apátoknak?
De még olyan sok kérdésem van!
Majd egy másik este, Anna.
Tudod, hogy nem vagyok ennyire türelmes.
De miért támadtak meg minket a northuldrák?
Ki támadja meg azt, akitől ajándékot kap?
Gondolod, hogy az erdő újra fel fog ébredni?
Csak Ahtohallan tudhatja.
Akta... ki... micsoda?
Mikor kicsi voltam...
anyám énekelt nekem egy dalt egy különleges folyóról, Ahtohallanról,
amelyben állítólag ott rejtőzik a válasz a múlt minden kérdésére.
És arra, minek a része vagyunk.
Hű!
Elénekelnéd nekünk? Kérlek!
Jó.
Bújjatok ide!
Húzódjatok közelebb!
Túl az ábránd
Mezsgyéjén
Zúg egy folyó
Észak peremén
Múltad rejtő hullámár
Mi ringat álmod hűs szárnyán
Drága kincsét
Úgy tárd fel
Mint egy kagylót
Emlékgyöngyökkel
Szomjas lelked választ vár
Ki nem vigyáz, az pórul jár!
Oly lágyan hív, igéző jel
Varázs és dal, mely hozzád száll
De bátor lelked vértezd fel!
Erő kell, hogy a tükrét lásd!
JÉGVARÁZS II
Túl az ábránd
Mezsgyéjén
Lelsz egy anyát
Álmok szigetén
Zúg az ősi hullámár
A közös múlt
Ott bujkál tán!
Felség!
Készen állnak.
Elnézést!
Jövök.
Hallod ezt?
Mit?
Hagyjuk!
Jólesik a talaj menti fagy, Olaf?
Mintha álmodnék, Anna.
Bárcsak mindez örökké tartana!
De a változás szépsége magával ragadó.
Ezt hogy érted?
Elnézést. Ahogy idősebb vagyok, egyre költőibb is.
Te idősebb vagy, tehát mindent tudsz.
Töltött már el félelemmel a gondolat,
hogy semmi nem örök?
Nem.
Tényleg?
Alig várom, hogy ősöreg legyek, mint te,
és ne kelljen fontos dolgok miatt idegeskednem.
Nem így értettem.
Azért nem félek, mert...
itt vagy nekem te meg Elza, Kristoff és Sven,
a kapuk pedig nyitva állnak,
és már nem vagyok egyedül.
Fut a perc, mindig kicsikét vénebb
Lenge fuvallat ébred
Látod, összeboronál a vadóc őszi szél
Péter mosolya még dögös, de fáradt
Kedvenc levelem is kicsikét bágyadt
Lásd, a változás az örök, bennünk él!
Ám sorsunk szerencsés!
Ami összeköt, állandó!
Jó vagy rossz az év
Felejtsd el, ami bosszantó!
Amíg véd egy fal, soha nem lesz baj
Csodás e biztonság
Sorsunk szerencsés!
Mosolyod maga a boldogság!
E rőt levél csuda fennkölt
Ez egy jel, hogy az alkalom eljött!
Nocsak! Azt mondod, hogy itt a nap Hogy letérdelj és szólj?
Csakhogy a tervezgetés nekem nem pálya
Mert zavarba hoz rögtön a bája
Romantikus helyzetekben Sven a hódító!
Ám sorsunk szerencsés!
Ez a szerelem állandó!
Jó vagy rossz az év
Sose fogy el a mondandó!
De a nyakkendő
Lehet sorsdöntő
Nincs mese, csak egy lépés!
Sven?!
Sorsunk szerencsés!
Végre jöhet a nagy kérdés
Ma más az égbolt
Egy régi kérdés hangja feltört
Nem értem, miért
De félek én, hogy mindent romba dönt!
Csak álom, talán
Ma zeng a föld és ég!
Bár az idő rohan
De hálás vagyok minden szép percért!
A perc mindig kicsikét vénebb!
Ahogy ébred a fuvallat, érzed!
Ma ünnepel a világ
És őszi táncot jár!
Ragyog az ég, csupa öröm az élet
E hely mindig befogad téged
Igen, szembeszállunk bármivel E város büszkén áll!
E város büszkén áll!
Sorsunk szerencsés!
Minden szép, ami állandó!
Jó vagy rossz az év
Mindig akad egy kedves szó
Ha a szél fordul Napod felbolydul
Világod porrá hull!
Sorsunk szerencsés!
Hisz a szeretet támaszt nyújt
A szeretet támaszt nyújt
-A szeretet támaszt nyújt -A szeretet támaszt nyújt
A szeretet támaszt nyújt
Oké. Oroszlán!
Grizzlymedve!
-Szörny? -Barna medve?
-Dühös arc? -Fekete medve?
Hans?
-A javíthatatlan szörnyeteg! -Életed legnagyobb hibája!
Aki meg se csókolt?
Rosszfiú!
Végül is mind eltaláltuk.
Oké, Olaf, te jössz.
Jó.
Annyival könnyebb így, hogy tudok olvasni!
Villámkör, fiúk a lányok ellen!
Jó, készen állok.
Kezdd el!
Egyszarvú!
Fagylalt!
Vár! Tölgy!
Teáskanna! Egér!
Elza!
Nem lenne szabad átalakulnia.
Nem számít, nekünk könnyű lesz!
Két testvér, egy elme.
-Köszönöm! -Oké!
Kezdjük!
Menni fog, Elza!
Csak nyugodtan!
A testeddel csináld!
Semmi?
Levegő? Fa? Emberek?
Femberek? Jaj, ilyen szó nincs.
Lapátoló fiú? Fogak?
Mosogatás?
-Jegesmedve! -Hé!
Elnézést!
Kicsit segítened kell.
Ijedtség?
Figyelemelterelés?
Aggodalom? Pánik? Zavarodottság?
Dehát komolyan zavartnak tűnsz!
-Győztünk. -Visszavágó?
Azt hiszem, én inkább lefekszem.
Jól vagy?
Csak elfáradtam.
Jó éjszakát!
Én is elfáradtam.
És Sven megígérte, hogy olvas nekem esti mesét.
Igaz, Sven?
Tényleg?
Olyan jól utánozod mások hangját!
Mint amikor Kristoffnak tetteted magad, és azt mondod...
"Beszélnem kell pár kővel a gyerekkoromról meg mindenről."
Mi lenne, ha elkezdenétek nélkülem?
Elza nem volt ma fura?
Olyan elzás volt.
Az utolsó szó teljesen kizökkentette. Mi is volt az?
-Nem tudom. -Nem...
Nem tudom, de...
"Jég?" Jaj, ne már!
Nem tudta elmutogatni a jeget?
Jobb, ha megnézem.
Köszi, drágám! Szeretlek.
Én is szeretlek.
Nem baj.
Gyere be!
Igen. Valami nincs rendben.
-Veled? -Nem. Veled.
Anya sálját hordod.
Ezt akkor csinálod, ha baj van.
Megbántottunk valamivel?
Ha igen, sajnálom.
Nagyon kevesen jók az ilyen társasjátékokban.
Ez tény.
Nem ez a baj.
Akkor micsoda?
Az, hogy...
Semmit nem akarok elrontani.
Mit ronthatnál el? Mindent remekül csinálsz.
Elza, mikor fogod olyannak látni magad, amilyennek én látlak?
Mihez kezdenék nélküled?
Mindig itt leszek neked.
Tudom, mire van szükséged.
-Gyere ide! -Tessék?
Ahogy anya mondaná: "Bújj ide, húzódj közelebb!"
Túl az ábránd
Mezsgyéjén
Zúg egy folyó
Észak peremén
Látom ám, mit csinálsz.
Múltad rejtő hullámár
Mi ringat álmod hűs szárnyán
Nagyon kérlek
Hallgass el!
Más talán menne
Én viszont nem!
Csak a népem számít Ez a kijelölt helyem!
Dalod oly rég szólít De a bajt nem keresem
Éteri hang
Csak képzelt butaság, nem más!
Hallani vélem
Vagyis nem!
Csak kitalált hangzás
Oly sok embert védelmeznek várunk falai
És őket többé nem szeretném Egyedül hagyni!
Az én dolgom ennyi Mert csakis ez a jó!
Tudom, hogy vad vizekre sodorna e csábító
Messze hívó szó!
Mondd, mit akarsz?!
Ma nem hagy nyugtot ez az éj
Sosem érkezik válasz
Ez egy örök, nagy rejtély!
Szirénhang szólít engem
Olyan különös, mint én
Oly mélyről szól
Olyan, mintha ismerném
Ez a szív ma csupa kérdés
Az a hang csak egyre szól!
Minden nappal nőttön nő Oly száguldó
Messze hívó szó!
Igen, értem! Ugye, érzed?
Gyere, mondd el! Gyere, tárd fel!
Egyetlen lépés Mely sorsfordító
Végzetként szólító
Messze hívó szó!
Levegő, tűz, víz, föld.
A víz!
Dühöng a levegő, nincs tűz, nincs víz.
A föld következik!
Menekülnünk kell!
Minden rendben lesz! Meneküljetek a sziklákhoz!
Jaj, ne! El fog fújni!
Megvagy!
Igen, mindenki épségben kijutott.
Tessék, vedd el!
Jól vagy, Olaf?
Igen. Mi erre azt mondjuk:
"Ha nem vagy ura a helyzetnek, legalább azon uralkodj, amin tudsz!"
Jó, ezt nem értem.
Gyakran hallottál egy hangot, és nem mondtad el nekem?
Nem akartalak felzaklatni.
De megígértük egymásnak, hogy nem titkolózunk!
Mondd el, mi történt!
Felébresztettem az Elvarázsolt-erdő mágikus szellemeit.
Na jó, erre végképp nem számítottam.
Várj! Az Elvarázsolt-erdőről beszélsz?
-Amire apa figyelmeztetett? -Igen.
Miért tetted?
A hang miatt.
Tudom, hogy őrültségnek hangzik...
de úgy érzem, aki szólít, az jó.
Hogy mondhatod ezt? Nézd a királyságunkat!
Tudom. De érzem a varázserőmmel.
Érzem!
Jó.
Jaj, ne! Most mi lesz?
A trollok?
Kristoff! De hiányoztál!
Papa!
Veletek sosem unalmas az élet.
Remélem, felkészültél arra, amit tettél, Elza!
A dühös mágikus szellemek nem a gyáváknak valók!
Miért dühösek még mindig?
És mi köze ehhez Arendelle-nek?
Hadd lássam, mit láthatok!
A múlt nem az, aminek látszik.
Jóvá kell tenni egy hibát.
Arendelle nincs biztonságban.
Ki kell deríteni az igazságot!
Anélkül...
nem látok jövőt.
Nincs jövőnk?
Ha nem látni a jövőt...
nincs más választás, azt kell tenni, ami helyes.
A helyes döntés pedig az, ha elmegyek az Elvarázsolt-erdőbe,
és megkeresem azt a hangot.
Kristoff, kölcsönvehetem a kocsidat és Svent?
Nem igazán tetszik ez az ötlet.
-Nem egyedül mész. -Ne, Anna!
Engem véd a hatalmam. Téged nem.
Már bocs, de megmásztam az Északi hegyet,
túléltem, hogy megfagyott a szívem, megvédtelek az exbarátomtól,
és mindezt mindenféle hatalom nélkül, szóval csak szólok, hogy jövök.
Én is. Én hajtom a kocsit.
Én meg hozom a kaját!
Vigyázni fogok a népedre!
Kérlek, ne engedd őket a királyságba, míg vissza nem jövünk!
Természetesen.
Elmondom nekik.
Anna, aggódom Elzáért.
Mindig attól féltünk, az ereje túl sok ennek a világnak.
És most imádkoznunk kell, hogy elég legyen.
Nem hagyom, hogy bármi baja essen.
Ki szereti a vicces érdekességeket?
Én igen. Oké.
Tudtátok, hogy a víznek van emlékezete? Márpedig igaz!
Sokan vitatják, de igaz.
Tudtátok, hogy a férfiakba hatszor akkora eséllyel csap villám?
Tudtátok, hogy a gorillák büfögnek, ha jó a kedvük?
Tudtátok, hogy egy nap négymilliószor pislogunk?
Tudtátok, hogy a vombat kocka alakút kakál?
Tudtad, hogy ha hosszú úton csendben alszol, nem őrülsz meg?
-Ez nem igaz! -De.
-De igaz. -Biztos, hogy igaz.
Tényleg igaz.
Ezt egyhangúan megszavaztátok.
De ha hazaérek, utánanézek.
Mindketten alszanak.
Mihez van kedved?
Sven, tartsd az irányt, jó?
-Anna! -Hm?
Emlékszel az első ilyen utunkra, mikor azt mondtam,
őrült lennél, ha hozzámennél valakihez, akit akkor ismertél meg?
Hogy mi? Őrült?
Azt nem mondtad, hogy őrült vagyok. Annak tartasz?
Nem. Már nem.
Akkor...
sem voltál őrült.
Világos.
Csak naiv.
Nem is naiv. Csak először szerelmes. Mint én.
És elsőre az ember persze, hogy rosszul választ.
Szóval én rossz választás vagyok?
Mi? Nem, nem! Nem vagy sem őrült, sem rossz választás.
-Kristoff, állj meg! Kérlek! -Jó ötlet.
Hallom! Hallom a hangot!
Tényleg?
Olaf, ébredj fel!
Hű!
Mi a...
Ígérd meg, hogy együtt csináljuk, jó?
Megígérem.
Minden rendben!
Tudtátok, hogy az elvarázsolt erdők az átváltozás helyszínei?
Fogalmam sincs, ez mit jelent,
de kíváncsian várom, melyikünkkel mit tesz.
-Hé! -Mi ez?
-Ne lökdöss! -Hagyd abba!
Ez túl gyors!
Mi volt ez?
Ne! Ne!
Be vagyunk zárva ide. Sejthettem volna előre.
Gyönyörű ez az erdő!
A gát! Még áll!
Benne volt Trollpapa látomásában.
De miért?
Nem tudom, de szerencsére még jó állapotban van.
Hogy érted ezt?
Hát, ha az a gát átszakadna...
olyan áradat törne át, hogy mindent elmosna a fjordban.
Mindent?
De Arendelle is ebben a fjordban van!
Semmi baja nem lesz Arendelle-nek, Anna. Minden rendben lesz!
Gyere ide!
Tudod, más körülmények között ez egészen romantikus hely lenne.
Te nem így érzed?
Más körülmények között?
Úgy érted, valaki mással?
Mi? Nem, nem! Úgy értem...
-Ha esetleg nem jutunk ki innen élve... -Hogy micsoda?
Szerinted nem jutunk ki élve?
Nem, nem!
Mármint nem így értettem!
Hát, gyakorlatilag az esélyek nem túl jók, de azt akartam mondani...
Ha esetleg meghalunk...
-Szerinted meghalunk? -Nem, nem, nem!
-Hol van Elza? -Egy nap meghalunk...
-Megesküdtem, hogy nem hagyom el! -De nem most...
-Elza! -A távoli jövőben meg fogunk halni.
Inkább ne mondj semmit!
Elza!
Hát itt vagy!
-Jól vagy? -Persze.
Akkor jó.
Hol van Olaf?
Anna!
Elza!
Sven!
Samantha!
Nem is ismerek semmilyen Samanthát.
Ez normális.
Ez meg mi volt?
Samantha!
Érett fejjel könnyebb lesz az élet!
Visszanézve mindez mesés lesz!
Békés, laza nyugalom Üldögél az agyamon
És nem riaszt meg semmi erdei nesz!
Pár év múlva bölcsebb lesz e hófej
És rájövök, hogy szép e zord erdő
Vágom, milyen gyermeteg Az, hogy folyton reszketek!
Majd kiderül, hogy ez a hely menő!
Elnézést
Nagyszerű lesz az élet!
Felnőtt fejjel más lesz a kép
Minden összeáll Sokkal marconább leszek!
Olaf meg sem nyikkan Mikor közeleg a vész!
Majd érett fejjel könnyebb lesz az élet!
Meg se kottyan, nem is irritál a stressz!
Erre vágyom igazán
Elfelejtem száz parám!
Hisz érett fejjel
Mindent roppant hűvösen kezelsz!
Bizony ám!
Olaf!
Sziasztok!
Itt a Szél Szelleme!
Vigyázat!
Mindjárt hányok!
Fognám a hajad, de nincs meg a karom.
Hé! Hagyd abba!
Elza!
Engedd el!
Vigyázz, Anna!
Ő a nővérem!
Agnarr herceg!
Arendelle-ért!
Vigyázz!
Apám!
Jól vagy?
Igen.
Ezek mik?
Pillanatok az időben.
Mit is szoktál mondani, Olaf?
Mit...
Arra az elméletemre gondolsz, hogy a technológia fejlődése áldás és átok?
Nem. A másikra.
-Az uborkásra? -Nem.
A vízzel kapcsolatosra.
Ja, igen. A víznek van emlékezete.
A víz, ami benned és bennem van, legalább négy másik emberen...
és/vagy állaton átment előttünk.
És mindenre emlékszik.
Újra feltámadt a szél!
Nagyszerű!
Szélvész lesz a neved!
Tűnjünk innen!
-Szia! -Nem vagy kíváncsi?
Már jobb kedved van?
Apa! Ez apa!
És ez a lány...
Ő menti meg.
Egy northuldra.
Ez mi volt?
Olaf, állj mögém!
Mit csinálsz ezzel?
Fogalmam sincs.
Tegyétek le a fegyvert!
Ti is tegyétek le!
Arendelle-i katonák?
Fenyegeted az embereimet, hadnagy?
Behatolsz a személyes terembe, Yelena?
-Miért olyan ismerős az a katona? -Ne!
Hadnagy!
Elő a kardot!
Ez varázslat volt!
Láttad?
Persze, hogy láttam.
Szép, fagyos üdvözlés volt.
Egész idő alatt itt voltak, csapdába esve?
-Igen. -Most mihez kezdünk?
Majd én.
Sziasztok! Olaf vagyok.
Bocsi! Csak nekem kényelmetlen a ruha.
Gondolom, nem tudjátok, kik vagyunk, és mit keresünk itt.
Nagyon egyszerű a dolog.
Két testvérrel kezdődött.
Az egyik varázserővel született,
a másik anélkül.
Mindketten imádják a hóembereket.
Ne, Anna! Túl magas!
Bumm!
Anya! Apa! Segítsetek!
Durr! Az ajtók bezáródnak.
A testvéreket elszakítják.
De legalább a szüleik megvannak nekik.
A szüleik meghalnak.
Szia, Anna vagyok! Hozzámegyek egy férfihoz, akit alig ismerek.
Elza kiakad! Hó! Hó! Futás!
A hópihéimben varázslat lüktet.
Élek!
Jégpalota egy személyre!
Menj innen, Anna!
A szívem!
Jaj, istenem!
Csak az igaz szeretet menthet meg.
Itt az igaz szeretet csókja!
Nem vagy érdemes rá.
Képzeljétek, én vagyok a rosszfiú!
Mi?
És Anna örökre jéggé fagy.
Jaj, Anna!
Aztán kiolvad!
Ó, és Elza felkeltette a bűvös szellemeket,
el kellett hagynunk az országunkat.
Egyetlen reményünk, hogy megtudjuk az igazat
a múltról, de gőzünk sincs, hogyan,
leszámítva, hogy Elza hangokat hall, szóval ennyink van.
Van kérdés?
Szerintem megértették.
Te tényleg Arendelle királynője vagy?
Igen.
Miért adna a természet varázserőt egy arendelle-inek?
Talán hogy kárpótolja őket azért, amit a néped elkövetett.
A népem ártatlan!
Mi sosem támadtunk volna elsőként.
Derüljön ki az igazság!
Szia! Elnézést...
Mi folyik itt?
Ez ő! Mattias hadnagy!
Balról a második portré a könyvtárban.
Te voltál apám hivatalos testőre!
Agnarr!
Mi történt a szüleitekkel?
Elsüllyedt a hajójuk a Déli-tengeren,
hat évvel ezelőtt.
Látom apátokat az arcotokban.
Tényleg?
Katonák!
Lehet, hogy megöregedtünk, de még erősek vagyunk.
És büszkék, hogy Arendelle-t szolgálhatjuk.
Várj! Kérlek!
Valaki idehívott.
Ha megtalálom az illetőt...
talán meg tudja mondani, hogy tudjuk felszabadítani az erdőt.
Bízz bennem! Segíteni akarok.
Mi csak a természetben bízunk.
Ha a természet szól...
mi meghallgatjuk.
Ha idősebb leszek, majd megértem.
A Tűz Szelleme!
Mindenki vissza!
Fussatok a folyó felé!
Ne! A rénszarvas! Arra nem jutsz tovább!
Gyere, Sven!
Visszahozzuk őket!
Elza, menekülj!
Ne! Ne!
Elza!
Gyere, haver, sikerülni fog!
Anna!
Vidd el innen!
Ne! Elza!
Mind minket néznek, igaz?
Van valami ötleted?
Semmi?
Tudnom kellene, mit jelent ez?
Te is hallod.
Valaki minket hív.
Ki az? Mit csináljunk?
Jó, menjünk tovább északra!
Elza!
-Hála istennek! -Anna!
-Jól vagy? -Mit csináltál?
Meghalhattál volna! Nem jöhetsz utánam a tűzbe!
Ha nem akarod, hogy kövesselek a tűzbe, akkor ne fuss a tűzbe!
Nem vagy elég óvatos, Elza!
Sajnálom. Jól vagy?
Voltam már jobban is.
Tudom, mi kell neked.
Honnan van ez a sál?
Ez egy northuldra sál!
Tessék?
Az egyik legrégebbi családunké!
Anyánké volt.
Elza!
Látom!
Ez anya!
Anya mentette meg apa életét aznap.
Anyánk northuldra volt!
Northuldra a nevünk.
A Nap népe vagyunk.
Megígérem, hogy felszabadítom ezt az erdőt,
és megmentem Arendelle-t.
Ez nagy ígéret, Elza.
Felszabadítod az erdőt? Hűha!
Elnézést!
Csak páran már itt születtünk, sosem láttuk a tiszta égboltot.
Értem.
-Ryder vagyok. -Kristoff.
Újra hallottam a hangot.
Északra kell mennünk.
De éjszaka a földóriások járnak arra.
Reggel induljatok!
A nevem Honeymaren.
Megtesszük, amit tudunk, Honeymaren.
Hadd kérdezzek valamit!
Hogy bírjátok...
ezeket az egyre bonyolultabb gondolatokat, amik a felnőttséggel járnak?
Ez nagyszerű!
Felfrissít, ha a mai fiatalokkal beszélek.
A jövőnk jó kezekben van!
Jaj, ne! Ne rágd meg!
El nem bírod képzelni, mibe keveredtem.
Nem tudom felkelteni a figyelmét. Mindig hülyeséget mondok.
Szerencsés vagy.
Én semmit nem tudok a nőkről.
De nálunk van a legszebb módja a lánykérésnek.
-Ha most hozzálátunk, hajnalra kész. -Tényleg?
És sok rénszarvas kell hozzá.
Figyelj! Odahaza...
Halima még a boltban dolgozik?
Igen.
Tényleg? És férjhez ment?
Mmm.
Hű... Miért nem örülök ennek?
Mi hiányzik még?
Apám. Jóval azelőtt meghalt, hogy mindez történt.
Remek ember volt.
Jó életet teremtett nekünk Arendelle-ben.
Arra tanított, semmit ne vegyünk magától értetődőnek.
Azt mondaná: "Álljatok készen!
"Mikor azt hiszitek, megtaláltátok az utatok, az élet más útra visz."
És olyankor mihez kezdesz?
Nem adom fel. Megyek tovább, egyszerre egy lépéssel.
És teszed, ami helyesnek tűnik?
Igen. Látom, érted.
Mutatni akarok valamit. Szabad?
Ismered a levegőt, a tüzet, a vizet és a földet.
Igen.
De van egy ötödik szellem...
ő a híd köztünk és a természet varázslata között.
Ötödik szellem?
Egyesek azt mondják, hallották kiáltani, amikor az erdő elesett.
Apám hallotta.
Szerinted ez a szellem hív?
Lehet. Csak Ahtohallan tudja.
Ahtohallan!
Szomjas lelked választ vár
Ki nem vigyáz, az pórul jár!
Miért van az altatódalokban mindig valami borzalmas figyelmeztetés?
Ezt én se értettem soha.
Földóriások!
Mit csinálnak idelenn?
Bújjatok el!
Jönnek!
Ezért nem játszunk a tűzzel!
Nem tudok dühös lenni rád! Hogy lehetsz ilyen cuki?
Kérlek, mondd, hogy nem akarod követni őket!
Mi van, ha lecsillapíthatom őket, ahogy a szelet és a tüzet?
És mi van, ha eltipornak, mielőtt lehetőséged nyílik rá?
A célunk az, hogy megtaláljuk a hangot,
kiderítsük az igazat, és hazamenjünk.
Ez nem sokon múlt, lányok!
Tudom.
Az óriások észrevettek. Lehet, hogy visszajönnek.
Nem akarok bárkit is veszélybe sodorni.
És igazad van, Anna.
Meg kell találnunk a hangot.
Most indulunk.
Jó. Indulunk.
Csak hadd...
Várj! Hol van Kristoff és Sven?
Elment azzal a Ryderrel és egy rakás rénszarvassal.
-Elmentek? -Aha.
És nem is szóltak?
Ki ismeri a férfiakat?
Normális, hogy ilyen hülyén érzem magam?
Igen. Abszolút.
Mindenki készen áll?
Én igen!
Örülnék még egy próbának!
Szeretem a szerelmet!
Várj! Beszélsz helyettük is?
Igen.
Mintha hallanád, amit gondolnak!
Igen. És ki is mondom.
És ki is mondod.
Oké, itt jön!
Anna, Arendelle hercegnője...
heves, bátor, vörös hajú szerelmem!
Hozzám jössz feleségül?
Nem.
A hercegnő elment a királynővel.
Mi? Hogy micsoda?
Nem próbálnék utánuk menni. Rég elmentek.
Rég elmentek?
Igen. Szóval...
Nyugatra tartunk, a Lichen-mezőkre.
Velünk jöhetsz, ha akarsz.
Nagyon sajnálom, hogy...
-Semmi baj. -Aha, persze.
Megyek csomagolni. Velünk jössz?
Én majd... Igen, ott találkozunk.
Tudod, merre kell menni, igaz?
-Igen. Persze. -Jó.
Ismerem az erdőt.
A rénszarvas jobb, mint az ember
Sven... Ez a legfőbb baj!
Ha sajog és bánt
Sose sajnáld, ne bánd!
Ne már, Kristoff!
Most színt kell vallj!
Az ész megáll!
Újra csak leshetem nyomát!
Lelép a lány
Hogyan is kezdhetnék hozzá?
Ha menni kell
Soha nem haragszom rá
Egy apró kérdést feltennék, ha hagyná!
Tudom, nem könnyű lépés Mégis vágyódom rá
Hogy a házasságnak édes terhe Kössön hozzá!
Ez a téma felkavar
Érzem, elvesztem már!
Fent a lent Jobb a bal
Nem értem!
Bár az erdőt ismerem
Most mégis elvesztem már!
És kóvályogva őt keresem!
De van-e kiút?
Nem vitás
Hogy egy kérdésből lett közben száz!
Ki vagyok én?! Ha ő nincs Űr tátong bennem!
Életem
Hogy védelmezzem!
Szeretem! Csak övé a szívem
A lelkem!
Sorsom hercegnője vagy
Oly régen elvesztem már!
Sötét éj lesz a fény
Lényed nélkül
Ó, két szemed vezérel
Mégis elvesztem már!
Lábad miért is menekül?!
Ez a srác
Jelre vár
-Nagyon vár! -Mert feltenném
-A kérdést már! -Igazán!
Fájó tény
-Rég elvesztem már -Elvesztem már
Vesztem vár! Vesztem vár!
Rég elvesztem már!
Elvesztem már Rég
Rég elvesztem már!
Hé, Olaf, elég lenne, ha csak egyikőtök csinálná.
Igazad van. Neki kicsit hamis a hangja.
Szélvész visszajött!
Micsoda?
Ez hogy lehet?
Mi az?
Anya és apa hajója!
De ez nem a Déli-tenger!
Nem, nem az.
Miért van itt a hajójuk?
Hogy került ide?
Biztosan idemosta a Sötét-tenger.
De mit kerestek a Sötét-tengeren?
Nem tudom.
Hogy jutott ide a hajó a ködön át?
Azt hittem, csak nekünk sikerült.
Kivéve, ha senki nem volt rajta.
Kell itt lenni valaminek!
Várj! Nézzünk körül!
Minden arendelle-i hajón van egy titkos rekesz.
Ami vízálló.
Nagyon okos ötlet!
De miért nem csinálták az egész hajót vízállóra?
Itt van!
Ez milyen nyelven van?
Nem tudom. De ez anyánk kézírása.
"A jégkorszak vége.
"A folyót megtaláltuk, de elvesztettük.
"A varázslat forrása. Elza forrása?"
Ez egy térkép!
Északra mentek, és megpróbáltak átkelni a Sötét-tengeren...
az Ahtohallanhoz.
Tényleg létezik?
Akta-micsoda?
Ahtohallan.
Egy bűvös folyó, amely a múlt minden kérdésére tudja a választ.
Ez megerősíti a "víz emlékezete"-elméletemet.
A víznek van emlékezete!
Elza?
Tudni akarom, mi történt velük.
Az Ahtohallan lehet Elza varázserejének a forrása.
Tovább kell mennünk, az ő kedvéért.
Túl magasak a hullámok!
-Iduna! -Agnarr!
Elza!
Mit csinálsz?
Az én hibám!
Miattam keresték a válaszokat.
Nem felelsz a döntéseikért, Elza.
Nem. Csak a halálukért.
Hagyd abba! Ne!
Yelena nem érti, miért adtak a szellemek egy varázserejű királynőt Arendelle-nek.
Mert anyánk megmentette apánkat.
Megmentette az ellenségét.
Téged kapott jutalomként a jótettéért.
Ajándék vagy!
Miért?
Ha valaki képes jóvátenni a múltat,
megmenteni Arendelle-t és felszabadítani az erdőt, az te vagy!
Hiszek benned, Elza. Jobban, mint bárkiben vagy bármiben.
Honeymaren azt mondta, létezik egy ötödik szellem.
Egy híd köztünk és a természet varázsereje között.
Ötödik szellem?
Ő hívott az Ahtohallan felől!
Ott találhatóak a válaszok a múltra.
Akkor menjünk az Ahtohallanhoz!
Nem "mi" megyünk. Én megyek.
Tessék?
A Sötét-tenger túl veszélyes kettőnknek.
Nem! Együtt csináljuk!
Emlékszel a dalra? "Ki nem vigyáz, az pórul jár!"
Ki vigyáz rád, hogy ne járj pórul?
Azt mondtad, bízol bennem, és hogy erre születtem.
Nem is akadályozlak meg benne.
Semmiben nem akadályozlak meg, amit tenned kell.
Csak nem akarom, hogy meghalj...
miközben mindenki gondját te akarod megoldani!
Ne egyedül csináld!
Hadd segítsek, kérlek!
Nem veszíthetlek el, Elza!
Én sem téged, Anna.
Gyere!
Hé, ez mi?
Mit csinálsz?
Elza!
Ne! Ne!
Olaf, segíts megállítani!
Add a kezed!
Kapaszkodj!
Várj! Ne!
Jaj, ne már!
Anna, lehet, hogy őrültség,
de mintha dühöt éreznék!
Mert dühös is vagyok, Olaf!
Megígérte, hogy együtt oldjuk meg!
Aha.
De úgy értem, magamban érzem.
Vagyis dühös vagy?
Azt hiszem.
Elza ellökött, és el se búcsúzott!
Meg is van rá minden jogod, hogy dühös légy rá.
Azt mondtad, van, ami nem változik.
De azóta más sem történik, csak változás.
Tudom.
De még mindig fogom a kezed.
Igazad van, Anna.
Máris jobb. Te olyan megértő vagy!
Ne hallgattass el! Ez durva!
Ne!
Az óriások.
Hatalmasak!
Kapaszkodj, Olaf!
És ne sikíts!
Megvan!
Köszönöm!
Hol vagyunk?
Egy gödörben, ahonnan nincs kiút.
De befelé vezet egy ijesztő, sötét út.
Gyere! Élvezni fogod!
Már ha nem ragadunk itt örökre, mert akkor senki nem talál ránk,
te éhen halsz, én pedig feladom.
Nézd a jó oldalát, Elzának ennél csak jobb lehet.
Jó.
Ne!
Hát persze!
A gleccserek jégfolyók!
Az Ahtohallan be van fagyva!
Hallom a hangod!
És jövök!
Szinte egész testem borzong
Bár nem hűs a szél
Ismerős az érzés
Mint egy álom, mit ködbe vont az éj
Titkos kötelék
Ez egy hajszálvékony szál
Oda szólít
Hol egy ősi otthon vár
Mint egy ódon, régi bástya
Száz titkot őrzök én
Mi rejtőzik, mondd
A dalod legmélyén?
Tárulj fel!
Mit súg ez a dallam?
Tárulj fel!
Ne bújj el!
Ez az a hang, mire szomjazom! Ne rejtsd el hát!
Tárulj fel!
Van hozzá erőm!
Most tovatűnt a kétség
Ami fojtott oly rég
Itt rejtőzik a válasz
Megsúgja a létem értelmét!
Mindig másnak láttak engem
Sosem illett rám szabály
De végre most Elindulok
Egy új jövő útján!
Tárulj fel!
A félelem elmúlt!
Változnék
Szárnyalnék már!
Te vagy a sorsom, a végzetem
Rejtőző árny!
Ó, tárulj fel!
Hidd el, hallgatnék rád!
Szólj hozzám hát
Rég vágyott cél!
Látnom kell már!
Jöjj, áldott fény!
Szólj hozzám hát
Rég vágyott cél!
Látnom kell már!
Jöjj, áldott fény!
Túl az ábránd
Mezsgyéjén
Zúg egy folyó
Észak peremén
Anyám!
Múltad rejtő hullámár
Engem vár!
Tárulj fel!
Ez sorsszerű lépés
Vállald fel
Mit a végzet nyújt!
Neked e válasz az életed
-Úgy vágytam rá! -Úgy vágyott rá!
Tárulj fel!
Szia, Olaf vagyok! Szeretem a meleg ölelést.
Szeretlek, Olaf!
Gyerünk, képes vagy rá!
Nézz most rám, minden más volt rég
Mint egy majomarcú csirke!
Nem néztem, merre megyek. De azért jól vagyok.
Hans herceg, a Déli-szigetekről.
Szeretlek!
Beszélnem kell a múltamról. És arról, honnan származom.
Hallgatlak!
Iduna!
Mit olvasol, felség?
Egy új dán szerző könyvét.
Runeard király, sajnálom, nem értem.
Nagyapa?
Elhozzuk Arendelle teljes seregét.
De nem adtak okot rá, hogy ne bízzunk bennük.
A northuldrák hisznek a varázslatban. Ami azt jelenti, nem bízhatunk bennük.
Nagyapa!
A varázserőtől túl hatalmas lesz az ember, elbízza magát.
Azt hiszik miatta, szembeszállhatnak egy király akaratával.
A varázserő nem teszi ezt.
Ez csak a félelmed.
A félelemben nem lehet bízni!
A gát rosszat tesz az országuknak, így hozzám kell majd fordulniuk.
Szomjas lelked választ vár
Ki nem vigyáz, az pórul jár!
Eljönnek ünnepelni.
És akkor tudni fogjuk, hányan vannak, milyen erősek.
Ahogy ti köszöntöttetek minket, úgy köszöntünk mi titeket!
Szomszédként, barátként.
Runeard király, a gát nem tett jót a vizeinknek.
Árt az erdőnek.
Elvág minket északtól...
Ne itt beszéljük meg!
Találkozzunk a fjordon! Teázzunk egyet!
Keressünk megoldást!
Ne!
Anna!
Melyik szerencsés folyosót válasszuk?
A gát rosszat tesz az országuknak, így hozzám kell majd fordulniuk.
Runeard király, a gát nem tett jót a vizeinknek.
Elza megtalálta!
Mi az?
Az igazság a múltról.
Ő a nagyapám...
amint megtámadja a northuldrák vezérét...
akinél nincs fegyver.
A gát nem békeajándék volt.
Hanem trükk.
De ez szembemegy mindennel, amit Arendelle képvisel.
Így van, nem igaz?
Tudom, hogy szabadítsam fel az erdőt.
Tudom, mit kell tennünk, hogy mindent rendbe hozzunk.
Miért ilyen szomorúan mondod?
Át kell törnünk a gátat.
De akkor Arendelle-t elárasztja a víz!
Ezért űztek ki mindenkit onnan.
Hogy megvédjük őket attól, amit meg kell tenni.
Jól vagy?
Jól jönne egy kis vidámság, Olaf.
Vidámság?
A teknősök a fenekükön vesznek levegőt.
És látom a kiutat innen!
Tudtam, hogy számíthatok rád!
Gyere, Olaf, Elza már valószínűleg visszafelé tart.
Találkozunk vele, és...
Olaf!
Mi ez?
Jól vagy?
Ez belőlem szállingózik?
Várj! Nem!
Ez nem az.
Szertefoszlom.
Gyengül bennem a varázslat.
Mi?
Szerintem Elza nincs jól.
Azt hiszem...
túl messzire ment.
Ne! Ne!
Anna...
Sajnálom.
Innentől egyedül kell végigcsinálnod.
-Jó? -Várj!
Gyere ide!
Itt vagyok.
Jólesik.
Figyelj, Anna!
Eszembe jutott valami, ami állandó.
Mi az?
A szeretet.
A meleg ölelések?
Szeretem a meleg öleléseket.
Szeretlek.
Olaf! Elza!
Most mihez kezdek?
Bennem vaksötét
Még sosem volt
Nincsen más, csak a kongó Üresség
Az élet drága fénye
Csak szürke folt!
Ez a vége!
A remény elhagyott!
Mi nem váltunk el még
Nem engedtem!
Ez a jéghideg űr most nagyon fáj
Úgy fojt... és a bánat most
A mélybe húz
De egy gyenge hang
Utat lel hozzám
Elvesztél
Nincsen fény
De míg élsz, remélsz!
Csak lépj, mert más út nincs!
Honnan lesz erőm?! Hogyan tovább?!
Kitől várj biztatást, kihez szólj?!
A küzdelmemnek célját Már nem lelem!
Az élet íze tőled volt oly jó
Hogy is nézz fölfelé
Ha szíved rég a bánaté?
Tégy jót, ma más út nincs!
Ami fáj
Legyen múlt!
Ez a jó döntés
Lépnem kell! Mert más út nincs!
Nem jön megváltó remény
Mázsás súly a vaksötét!
Ha feladnám, nem én lennék!
Minden perc
Segít majd Nincs más esély, csak lépj!
Bennem még ég egy láng
Fáklyát gyújt, vezet tovább
És lépsz, mert más út nincs!
Megküzdök én
Bármi vár
Pedig fáj, hogy szívem többé Megnyugvásra nem lel már!
Ne hagyd el magad!
Így szól egy hang
És lépj
Mert más út nincs!
Ébredj fel!
Ébresztő!
Ez az!
Gyere, kapj el! Gyere!
Itt vagyok!
Ez az, gyertek csak!
Gyertek!
Ez menni fog!
Erre, fiúk!
Mi az?
Ne! A gát felé vezeti őket!
Kristoff!
Itt vagyok! Mit szeretnél?
-Eljutni a gátig. -Rendben.
Köszönöm!
Gyerünk!
-Segíts feljutni! -Odafent találkozunk!
Mattias hadnagy!
Fenség, mit művelsz?
A gátnak le kell omlania!
Csak így oszlathatjuk szét a ködöt és szabadíthatjuk fel az erdőt!
De mi megesküdtünk, hogy mindenáron megvédjük Arendelle-t.
Amíg ezt nem tesszük jóvá, Arendelle-nek nincs jövője!
Runeard király mindenkit elárult.
Ezt honnan tudod?
A nővérem életét adta az igazságért.
Kérlek!
Mielőtt még valakit elveszítünk!
Vigyázat!
Pusztítsátok el a gátat! Gyerünk!
Dobjátok a kőtömböket!
Ez az!
-Fogom! -Anna!
Kapaszkodj!
Sajnálom, hogy itt hagytalak.
De annyira igyekeztem megvédeni Elzát!
Tudom. Semmi baj.
Nem ilyen mulandó a szerelmem.
Hű!
Nézd az eget!
Nem is tudtam, hogy ilyen nagy!
Harmincnégy év...
Öt hónap...
És huszonhárom nap.
Tényleg te vagy az?
Anna!
Azt hittem, elveszítettelek!
Elvesztettél?
Megmentettél. Megint.
Tényleg?
És, Anna, Arendelle nem pusztult el!
Nem?
A szellemek megegyeztek.
Arendelle megérdemli, hogy fennmaradjon veled.
Velem?
Azt tetted, ami helyes volt. Mindenki számára.
Megtaláltad az ötödik szellemet?
Te vagy az ötödik szellem. Te vagy a híd.
Egy hídnak tulajdonképpen két hídfője van.
Ahogy anyának két lánya született.
Együtt értük el mindezt.
És együtt fogjuk folytatni.
Együtt.
Elza! Te élsz?
Megváltoztál.
Levágattad a hajad, vagy ilyesmi?
Vagy ilyesmi.
Anna, kérdezhetek valamit?
Jó.
Van kedved hóembert építeni?
Tessék?
A víznek szerencsére van emlékezete.
Anna!
Elza!
Kristoff! És Sven!
Mind visszajöttetek!
Szeretem, ha egy történet jól végződik.
Úgy értem, remélem, itt a vége.
Vagy mostantól rendszeresen sodorsz minket életveszélybe?
Nem. Ennyi volt.
Illetve egyvalami még hátravan.
Anna, te vagy a legkülönlegesebb ember, akit valaha ismertem.
Teljes szívemből szeretlek.
Hozzám jössz feleségül?
Igen!
Arendelle megmenekült.
Tessék?
Az Ahtohallan gyönyörű.
Szia!
Tudod, te ide tartozol.
Esküt tettem, hogy mindig azt teszem, ami a legjobb Arendelle-nek.
Szerencsére már tudom, mi az.
Bár nem tudom, mit jelent ez az "átalakulás",
úgy érzem, az erdő mindannyiunkat megváltoztatott.
Íme őfelsége, Anna, Arendelle királynője!
Sziasztok!
Sven, nagyon jól nézel ki!
Jaj, istenem, Olaf!
Gondolom, le vagy nyűgözve.
Teljesen.
Felség!
Kristoff!
Csak az én kedvemért öltöztetek így ki?
Sven ötlete volt.
Csak egy óráig fogom viselni.
Nem baj, bőrruhában úgyis jobban tetszel.
Meglep, hogy egy óráig bírtad. Durva volt!
Mit meg nem tesz az ember a szerelemért!
Minek is hívják ezt az őrült varázslatot?
Fényképnek.
Fénykép.
Jól nézünk ki!
Halima, Mattias tábornok!
Felség! Azonnal jövök!
Addig nézegetheted a fényképünket!
Csak vicceltem!
-Jól csináltam? -Remekül!
Földünk és népünk, melyet immár összeköt a szeretet.
Szia, Szélvész! Hogy tetszik?
Ha nem bánod, küldenék egy üzenetet a nővéremnek.
Köszönöm!
"Péntek este kitalálós játék. Ne késs el!
"És ne aggódj, Arendelle-ben minden rendben.
"Te csak vigyázz az erdőre!
"Szeretlek."
Én is szeretlek, hugi!
Lovagolunk egyet, Szélvész. Jössz?
Készen állsz?
Mutasd meg, ki vagy!
Elza, légy önmagad!
Az leszek, mama.
Elza meghalt.
Olaf meghalt.
Anna sír.
Aztán történik sok fontos dolog, amit elfelejtettem.
Lényeg, hogy igazam volt.
És a víznek van emlékezete, így...
élek!
És ti is!
Élünk!
Szép történet!
A feliratot fordította: Dranka Anita