ДОСЕГА ВЪВ ВИЗАВИ
Не!
14 часа по-рано
Не можеш ли да спиш, нециганко?
Разбирам те, без Къдрокоска се заспива трудно.
Ако тя беше тук с мен, щях веднага да захъркам.
След секс спя като пребита.
Сарай, спри да ми досаждаш с намеците си.
Къдрокоска е с мен. Имаше психологически блокаж, но го разбихме.
Какъв блокаж? Блокаж!
Тя ли ти каза така? И да е имала блокаж, аз го оправих.
Нали знаеш товарния асансьор в кухнята? За малко да му скъсаме кабелите.
Налетя ми като ураган.
И да е имала блокаж, аз го смачках между краката й.
Ти си опитала, само си опитала,
но не си успяла. Няма проблем,
аз пък успях и точка. - Престани, Сарай.
Попитай я. - Цигански сексуални фантазии,
част 8. - Да, да.
Полярният лед между краката й се стопи.
Да. - Със стонове на удоволствие.
Ферейро.
Облечи се, имаш свиждане.
Какво свиждане по това време? - Случило ли се е нещо?
Няма ли да ми кажеш?
Дойдоха баща ти и брат ти.
А майка ми?
Съжалявам.
43.
Дъще,
майка ти умря.
Не знам известно ли ви е какво означава мъртъв брак.
Аз живеех в такъв и не го разбирах.
До скоро
с Енкарна обитавахме една къща,
но на стотици светлинни години един от друг.
А после се случи нещастие,
излъгаха дъщеря ни
и я вкараха невинна в затвора.
Станахме мишени на някакви международни убийци,
опитаха се да ни отвлекат, да ни убият в дома ни
и животът ни минаваше между свижданията в затвора
и разпитите в полицейското управление.
По друг начин си представях годините след пенсионирането ми.
И през ум не ми е минавало,
че ще ми се наложи да преживея смъртта на жена си.
На работа често съм виждал убийства,
но се е случвало винаги с други хора.
Питах се как ли се чувстват семействата им,
дали бих понесъл подобно нещо.
Една вечер Енкарна ми даде отговор на този въпрос.
Да се предадеш не е изход.
Група ВК "Мир испанских сериалов" представя
ВИЗАВИ сезон 2, епизод 7
превод и субтитри sugarv4
Беше нещастен случай.
Уговори си среща с майката на Ханбал в джамията.
Искаше да й даде праха на Египтянина и да приключи с всичко това.
Носеше кърпа на главата си.
Полицаите не я познаха и стреляха.
Пусни пистолета!
Мъчи ли се много?
Не, Мака. Тя дори не разбра.
Не падай духом, татко.
Не.
И ти също, Роман.
Не искам да ни боли още повече.
Трябва да се поддържаме взаимно. - Разбира се, дъще.
Разбира се.
Мама с кърпа. Дори не мога да си я представя.
Какво е станало?
Майка ми е мъртва.
Загаси лампата, ако обичаш.
Кой го направи?
Не стига, че остана без топки, ами и кучките му се смеят в лицето.
Със сигурност е направил нещо. - За какво говориш?
Валбуена трябва да е направил нещо, та Варгас да го пребие с такава ярост.
Мислите, че щом са ми отрязали едното яйце,
няма да посмея да ви вразумя? - Оставете на мира топките на човека.
По-точно, едната топка.
Кой го направи? Кой?
Пак ли си с абстиненция? - Не, не е това, Валбуена.
Ядох нещо развалено. Извинявай. - Охрана!
И аз повърнах в килията. - Цяла нощ ми беше лошо!
Сандовал дойде ли? - Да.
Кажете му да слезе. Има проблем във втори сектор.
Ало. - Здравей, Антонио. Каролина е,
жената на Фабио. Можеш ли да говориш?
Да, но съм на работа. - Няма да ти отнема много време.
Искам да се видя с теб.
Да, разбира се. Ще ми е приятно. - Чудесно. Какво ще кажеш за днес?
Днес ли?
Да, след работа съм свободен. - Супер. Аз съм тук,
в бара до затвора.
Добре. - И моля те,
не казвай на Фабио.
Не, не. Не се притеснявай.
Тогава до скоро. - Чао.
Какво има? На среща ли ще ходиш? - Покани ме едно момиче от интернет.
Защо? - Май веднага е минала на въпроса, а?
Да не е от онези, които първо се чукат, а после питат как се казваш?
Съдията е разрешил да излезеш от затвора за 24 часа,
за да присъстваш на погребението на майка си.
Аз нямам никакви възражения. - Мога ли да откажа?
Да откажеш какво? - Да отида на погребението.
Да. Разбира се, че можеш.
Но първо помисли.
Направи го не заради себе си, а заради семейството си.
Добре, ще отида.
Макарена. Съжалявам.
Благодаря.
Имаме проблем, Миранда. 22 затворнички са с повръщане и разстройство.
И броят им постоянно расте.
Какво е? Вирус?
Всичко говори за натравяне. Вероятно салмонела или анизакидоза. Не знам.
Трябва да изследвам кръвта, за да потвърдя диагнозата.
Засега им давам серум и мека храна. - Разбира се. Направи необходимото.
Карлос. - Да.
Ферейро не искаше да иде на погребението на майка си. Това нормално ли е?
При травматична ситуация
понякога в началото настъпва отрицание,
докато човек не се примири с болката.
Въпрос на време е.
Някой беше казал: За да разбереш кои са истинските ти приятели,
влез в затвора.
Бил е прав.
Но аз бих добавил: За да опознаеш семейството си,
съдбата трябва да е безпощадна с вас.
Семейството ми не се отказа, изправи се на крака.
Енкарна не позволи да се предадем.
В слабостта си тя намери...
смелост, мъжество и сила, за да оцелеем в сложна ситуация.
Показа ни, че отстъплението не е изход.
Значи отиваш на екскурзия, така ли?
Съжалявам. Много съжалявам.
Мога ли да направя нещо за теб? - Не.
Бих сторила всичко. - Знам.
Изчукала си Сарай в товарния асансьор, нали?
Какво? - Тя е разбила блокажа ти.
Какъв блокаж? - Няма проблем. Кажи ми истината.
Съжалявам. - Не.
Не знам какво ми стана. - Исках да ти помогна с Валбуена.
Да станеш същата като преди.
Да те обичам и да се грижа за теб. Исках да постъпя правилно, но не знаех как.
Аз трябваше да се грижа за теб. Аз.
А сега майка ми... Майка ми я няма.
Сама съм. Чувствам се изоставена.
Но разбрах, че те обичам много.
Толкова е странно!
Не знам...
Не знам какво усещам и как въобще трябва да се чувствам.
Постоянно губя нещо.
Не можете да стоите насаме.
Сбогувай се. Щом си готова, ще тръгнем.
Майка ми донесе още две котки вкъщи. Направи си профил във Facebook.
Постоянно получава информация за изоставени животни и ги прибира у дома.
Всичките ли? - Да.
Значи сте като Котки-аристократи? Имаше такъв анимационен филм за котки.
Логично. Котки-аристократи е за котки. - Бъркам го със 101 далматинци.
Предпочитам кучета.
Как си? Разказвай. Изглеждаш весела и направо потресаваща.
Така ли? Благодаря ти, Антонио.
Честно казано, не съм добре.
Струва ми се, че се побърквам.
Не се храня.
Не спя. Плача по цели дни. Виждаш ли колко съм добре.
Част от мен
иска да знае имам ли шанс да си върна Фабио,
дори и нищожен. Нуждая се от него.
Ясно.
Знаеш ли какво, Каролина?
Никога не се знае. Фабио е много импулсивен...
Често не мисли какво прави. - Да. И аз така смятам.
Може да се е събудил в болницата и да го е казал, защото го е боляла главата.
Взел е необмислено решение. - Именно, напълно необмислено.
Как е той според теб? - Фабио?
Зле е. И как да е при такова сложно положение?
Да, положението е сложно. - Много сложно.
Но казвал ли ти е нещо?
Говорил ли е за мен?
Той не споделя много. Знаеш, че Фабио не е приказлив.
Да, знам.
Той се пита как си,
чуди се дали да ти се обади...
Вие се обичате много, Каролина.
Това ми е повече от достатъчно.
Не. Просто... така виждам нещата,
така ги чувствам.
Благодаря ти, Антонио.
Много ти благодаря.
Знаеш ли какво?
Ти си един от най-добрите хора, които познавам.
Сега е мой ред.
Не, мой ред е, отворке.
Трябва да си по-внимателна. Хвърляй, Сусана.
Почакай, Хахо.
Ти за какво си дошла?
За да ти размажат физиономията?
Тук ако мамиш, се озоваваш в лазарета на системи
и без зърна на гърдите.
Заплашваш ли ме?
Не, не.
Днес съм в траур. Почина майката на моя близка приятелка,
така че днес пасувам. Хвърляй, Сусана.
Раз, два, три, четири, пет.
Попаднах в затвора! Затвор в затвора.
Раз, два, три, четири, пет.
Какво престъпление си извършила, Хахо?
Никакво. - А ти?
Превозих 11 кг за един кретен в Тихуана, а той не ми плати.
В резултат остана парализиран. Онче-бонче, счупено пиронче.
Тихуана.
Тихуана ти е изиграла лош номер. Бедната!
Знаеш ли, че току-що изгоря?
Обичаш ли огъня?
Много.
Ако загубиш играта, отиваш в банята.
Не, благодаря. - Разбира се, че ще отидеш.
Защото миризмата ти тормози хората. А това може да ти навреди.
Не искам да ти се случи нещо.
Така че ще отидеш в банята, дори и да спечелиш.
Не знам колко пъти да кажа, че съжалявам.
Това е за последно, достатъчно.
На мен не ми е достатъчно.
Сгреших по отношение на вас. - Спокойно. Всичко е наред.
Всичко е наред.
Сега искам само да изпратя жена си.
И ако е възможно, по нормален начин.
Ще стоим на разстояние.
Полицейският отряд ще е с повишено внимание.
Лично ще се погрижа. - Значи може да се считаме за трупове.
Роман!
Макарена, съжалявам.
Добре ли си?
Ако изям това, ще повърна.
Дори лайното ми изглежда по-добре.
Някакъв проблем? - Не, никакъв. Просто съм на диета.
Забраниха ми солено, мазно и всякакви такива.
Тялото ми ще стане като изваяно.
Изяж си закуската. - Това не става за ядене.
Не ти харесва как готвят приятелките ти? Така ли?
Искаш да го изхвърлиш на боклука? - Точно така.
Я всички да си седнат на местата!
Дори и не помисляй. - Няма да ям това.
Изяж го ти.
Ама какво става? От седем сутринта съм в кухнята, а вие искате
да изхвърлите всичко на боклука? Ти за кого се мислиш, свиня такава?
За херцогинята на Алба? - Млъкни, Антония.
Сядайте бързо да ядете. Сядайте, животни!
Майната ви!
Ти ми говореше.
Предупреждаваше ме, Фабио,
а аз скочих в пропастта като обезумял. - Ти също ми говореше.
Не те послушах и разбих живота на жена си. Вече не може да се направи нищо.
Да, но в моя случай умря човек. - И тук не може да се направи нищо.
По-добре да се погрижим за живите.
Контролираш ли всички изходи?
Да.
Колко камери имаш? - Четири.
Две - вътре и две - отвън. И един снайперист на покрива срещу гробището.
По-добре махни децата.
Какво правят тук тези хлапета? Я ги разкарайте по-живо!
Момчета, идете да играете другаде.
Имайте уважение към гробището, дявол да го вземе!
Какво искате, мръсници такива? Аз ли съм виновна, че половината затвор
е с диария? Аз ли?
Да не мислите, че искам да ви отровя?
Така ли мислите? - Какво става?
Какво става ли? Ето това ми носят от пазара. Дори и кучетата не биха го яли.
По дяволите!
Какво мога да приготвя от такова лайно?
Усещате ли колко ужасно мирише? Безсрамници!
Всеки ден трябва да готвя тези лайна!
Как ви се струва?
Какво щяхте да сторите, ако ви бяха наредили да готвите отпадъци?
Щяхте да го правите също като мен, по дяволите!
Така че, майната ви на всички, но аз не съм виновна, ясно?
Не съм виновна.
Хайде, раздалечете се. Какво става тук?
Антония.
Прибери всичко и се върни в кухнята.
Няма да се върна в проклетата кухня.
За нищо на света. - Антония,
внимавай да не ти излезе скъпо.
Прибери всичко и се върни в кухнята.
Казах да прибереш всичко. - Какво?
Виж, и аз обичах да се перча на шефовете.
Но разбрах, че ако го правя сама,
ще трябва да си нося сама и последствията.
Имаш пет минути, за да прибереш всичко и да се върнеш в кухнята.
Иначе ще ти заведат досие и ще загубиш
всички преимущества за смекчаване на присъдата.
Действай.
Ще ме почерпиш ли с цигара?
Не знаех, че пушиш. - И аз не знаех.
Не си представях така първия си ден зад стените на Южен кръст.
Да. Трябваше да е като по филмите, нали?
В тях щом излязат, веднага отиват да се напият в някой стриптийз клуб.
Бих предпочела хиляда пъти да съм там, а не тук.
Да се въртя на пилона и да ми пъхат банкноти в бикините.
Няма нищо общо с нашия живот.
Майка ми загина в престрелка
след среща с една контрабандистка.
Искам да направя нещо нормално.
Да пийна бира, да се разходя, да потанцувам.
Бих танцувала цяла нощ като луда.
Но не.
Вече не вършим нищо нормално.
И какво ще правиш в днешния свободен ден?
Ще разпилеем праха над езерото.
Мястото беше особено за нея.
Когато бяхме малки, винаги ходехме там на поход.
Да, ще ви придружим.
Но ще стоим на разстояние.
Благодаря.
Чисто е. Няма и следа от Карим.
На вниманието на всички затворнички,
веднага се върнете в столовата.
Повтарям, веднага се върнете в столовата.
Какво ви става, по дяволите?
Вървете в столовата.
Не ме ли чухте?
Всички бързо в столовата! Или ще съжалявате.
Докога ще продължава това, докога? Няма да има никаква полза за нас,
ако не се противопоставим заедно. Защото могат да смажат една, но не и всички.
80 души, мамче, не можеш да смажеш 80 души.
Не, не. Няма да ни смажат.
Какво, по дяволите...
Оставаш ли?
Няма ли да си тръгнеш?
Върви! Хайде.
Соледад Нунес Уртадо.
Забрави глупостите и иди в столовата.
Казах да отидеш в столовата!
Ток ли ще ми пуснеш? Да видим как ще обясниш използването на електрошок
върху затворничка с присадено сърце.
Хайде, удари я. Посмей да го сториш.
Пък тогава ще видиш какво ще ти направя аз.
Не мърдаме оттук! Нали така?
Да! - Никой няма да си тръгне. Никой!
Станете!
Станете, животни!
Може да отнеме пет минути или няколко дни,
зависи от вас. Не искаме проблеми, а само да бъдем изслушани, всичките.
Добре.
Няма ли поне една, която не желае да се лиши от натрупаните точки?
Или от възможността да й намалят присъдата?
Искам да ям.
Жана д'Арк и приятелките й.
Къдрокоске, тичай в лазарета. Много си зле.
Хайде. - Искаш ли да те придружа?
Достатъчно. Майната ви!
Съобщи на директорката. Съобщи й.
Реабилитация. По-добре да ви разкажа за прераждането. По дяволите!
Реабилитацията е нещо такова. Сега съм много лоша.
Но ще полежа 15 години, ще стана добра
и ще изляза на свобода, за да се грижа
например, за парализирани старци.
По-добре да избягам оттук и да се преродя в самата себе си.
Без да искам разрешение от никого. - Намаляване на присъдата?
Като ходиш на работа и се връщаш? Пълна глупост!
Какво искаш? Или си вътре, или си навън.
Не обичам половинчати работи.
Аз съм артист, така че...
Да изляза оттук и да трябва да се върна...
Излизах два пъти. За погребението на баба и да отида на лекар.
Когато ми сложиха титанова пластина и останах в болницата
два дни. Виж сама. - Тя е нашият Робокоп.
И на погребението на баба ми хареса.
Беше готино.
Огледахме повече от 20 км от пътя. Никой не преследва Ферейро.
И полицейският патрул на моста не е забелязал нищо обезпокоително.
Безалкохолна бира? Така ли ще правиш кариера?
По дяволите! Върви с Хулия, огледайте пътя и от другата страна.
По-живо!
Виж,
имах трудни моменти.
Извинявай, ако съм ти вдигнал кръвното.
По дяволите! Стига толкова, човече. Нищо не си ми направил. Всичко е наред.
На теб или на Макарена. Възможно е да съм грешал за нея.
Да, грешеше.
Както и аз грешах за нея, а преди това - за жена ми.
Правим грешки, Дамян. Ние сме тъпи кроманьонци.
Изпратихме Елена в Южен кръст, защото сме отчаяни.
Заловихме похитителите, но не знаем къде държат момичето.
И понеже Елена е най-добрата, няма да си скрие главата в пясъка.
Знаеш го по-добре от мен. Тя е криминален психолог.
Ако загубиш, отиваш в банята. - Не, благодаря.
Накрая ще заеме мястото на мъжа на заподозряната.
Ще се отнася зле с нея и ще спечели разположението й.
Ще отидеш, защото миризмата ти тормози хората.
И тя ще ни каже къде е момичето.
Стига да е още живо. Затова я настанихме при Сулема. Трябваше ни някой,
който да я уплаши. А Елена да я защити и да спечели доверието й.
Разбираш ли? - Разбирам, да, по дяволите!
Престани да се оправдаваш. Заради мен ти се беше отворила раната.
Всичко е наред. - По дяволите, човече, ти си непоносим!
Поне да ме беше подкрепил.
Когато животът излезе от релси и настъпиха тежки времена,
бракът ми се прероди.
Семейството ми се прероди.
Мъката ни обедини както никога преди.
Макар че заплатихме
най-страшната възможна цена.
Трябва да ви кажа, че през тези месеци се чувствахме
по-живи от когато и да било.
Независимо от всичко
устояхме на несгодите.
Защото, както ми каза Енкарна,
да се предадеш не е изход.
Сбогом, мамо. - Обичам те.
До скоро.
Казаха ли какво искат? - Да говорят. Да бъдат изслушани.
Засега протестът им е мирен. - Добре, да говорим с тях.
Да говорим?
Не им се хващай на въдицата, Миранда.
Покажи малко твърдост и ще забравят за протеста.
Иначе ще ти се качат на главата. - Сигурен ли си?
Не мислиш ли, че ако окажем насилие, те ще ни отговорят със същото?
Не знам.
Излезте, ако обичате. Трябва да помисля.
Миранда, може ли да ти дам съвет?
Ще ти бъда особено благодарна.
Здравей.
Здрасти. Обаждам се да разбера как си.
Нали знаеш,
все едно и също.
Фабио, наясно съм, че ти е тежко.
Исках да ти кажа, че...
Че можеш да разчиташ на мен.
Добре. Благодаря.
А откъде знаеш, че ми е тежко?
Говорих с Антонио.
И той се притеснява за теб.
Обадих се също така, за да...
За да ти кажа, че...
последните години бяха много трудни.
Аз, с проблемите и нервите си,
навярно не съм била особено весела компания.
Знам, че ти...
Знам, че не постъпвах добре с теб, Фабио.
Но, честна дума,
мисля, че заслужаваме още един шанс.
И...
Уморих се
да се самосъжалявам. Искам отново да стана
онази чудачка, в която се влюби.
Защото сега ми затръшват вратите на баровете в лицето.
Заприличала съм на къртица.
И... Като цяло това е всичко.
Какво мислиш?
В момента съм на работа с инспектор Кастийо.
После ще ти се обадя, става ли? - Да, разбира се.
Няма никакъв проблем.
Целувам те, Фабио.
По дяволите, ще го убия!
Ела тук.
Не бива да палите огън, забранено е.
Ще вземат да дойдат горските. - Тъкмо да ни пратят заедно в затвора.
Няма да палим огън. Ето какво имаме.
Виждаш ли?
Ще чукаш на вратата на Рая.
А аз няма да съм там.
Заклех ти се,
че ще те чакам,
но забравих да умра.
Забравих да ти повторя хиляда пъти,
че прекарвах нощите
в мечти за твоите обятия,
в търсене на целувките ти, опиянен от диханието ти.
Забравих да ти повторя хиляда пъти,
че прекарвах нощите
в мотаене по баровете, в търсене на смъртта,
за да мога отново да те видя.
И понеже текилата вече свършва,
чувствам вкуса
на лъжите ти, живот мой,
гледайки снимката ти.
Отсъствието ти ме убива. - Не преувеличавай.
Аз?
Първият път, когато с майка ви дойдохме тук...
Точно след шест месеца се оженихме.
А твоята сватба? Ще я има ли? - Все пак ще се оженим.
Избери хубава дата, сине. - Вече я избрахме.
Кога? - 12 октомври, денят на Света Пилар.
По дяволите! Исках да си взема няколко дни отпуск.
Канех се да открия танците с теб. - Братле, ако сега не ги открием,
така и ще си останат неоткрити. - Мечтая за твоите обятия,
търся целувките ти, опиянявам се от диханието ти.
Кълна се в Бога,
че прекарвах нощите, опитвайки да те забравя,
мотаех се по баровете в търсене на смъртта,
за да те видя отново.
...парижката борса на 1.3%, а миланската и лондонската
затвориха на 0.6%.
Шанхайската борса в началото на август падна с 3000 пункта, усложнявайки
положението на другите китайски пазари, затворили при отрицателни показатели.
Как си? По-добре ли ти е?
Да. Стачката продължава ли?
Все още седят.
А ти как се чувстваш?
Добре, много добре.
Не е дошъл краят на света.
Всичко стана много бързо. Разбрах едва в болницата,
когато се свестих с такава болка в топките, че не можеш да си представиш.
Но нищо, добре съм.
Лекарят каза, че не е нещо сериозно.
Ще мога да водя нормален живот.
Не е пострадала нито сексуалната, нито репродуктивната функция.
Ще имам и деца, ако поискам.
Чудесно.
Из къщата ще тичат малки Исмаеловци.
Какво щастие!
Да.
За късмет се разминах само с уплаха
и сега пак съм си същият както винаги.
И аз
станах същата както преди.
Минаха осем дни от изчезването
на младата Амая Хименес, чието отвличане беше потвърдено от полицията.
Арестът на предполагаемите похитители
изправи полицията пред трудна задача,
тъй като те не издават мястото, където държат момичето.
Засега заподозряната двойка, чиято самоличност не се разкрива
в интерес на следствието, е в затвора
и отказва да сътрудничи. Ситуацията е критична.
Колко още ще издържи заключената Амая Хименес?
Информирани източници твърдят, че показанията
на заподозрените са ключови за откриването на момичето.
Ако това не се случи в близките часове, последствията ще бъдат непоправими.
Леополдо? - Аз съм.
Здравей. - Здрасти.
Стана ми скучно и си помислих:
Да видим какво прави той.
Значи в първите ти 24 часа на свобода вече ти стана скучно?
Да, но денят ми беше доста натоварен.
Разпръснахме праха на мама,
разходихме се в гората
и си опекохме шишчета, макар и плачейки.
Но...
Иска ми се да направя още нещо. - Да направиш още нещо?
Каквото правят обикновените хора?
Не би било зле. Какво предлагаш?
Не знам.
Да пием горещ шоколад с чурос?
Да отидем на танци?
Ти би ли ме завел на танци? - Разбира се.
Добре.
Ще се видим ли?
Аз съм за.
Тогава идвам при теб.
Добре.
Кризата е възможност за промяна на положението,
но най-вече -
за утвърждаване на властта.
Внимание, ако обичате.
Знам, че протестът е мирен
и за да не използвам сила,
ви моля да се върнете в килиите си
доброволно. - Искат да покажат кой командва тук.
Но невинаги побеждава по-силният.
Победата може да се спечели с ум,
с хитрост.
Това и ще направим, госпожо директор,
но след като ни изслушат и се отнесат с уважение към нас,
защото в този затвор се промениха много неща.
Ограничихте движението ни. Дори в тоалетната не сме уединени.
Налага се да се изхождаме в килията, където всички миришат лайната ни.
Бият ни с юмруци, удрят ни с ток, отнасят се зле с нас, унижават ни.
И сме принудени да ядем помия, която не биха дали даже на свинете.
Търпяхме дълго, госпожо директор,
но тази седяща стачка означава стига.
Стига!
- Няма да мръднем оттук.
Стига!
Добре.
Соледад Нунес, виждам, че изразяваш мнението на останалите.
Качи се в офиса ми. Започваме преговори.
Ще ми изложиш всичките ви искания.
Да видим какво ще мога да направя.
Това е добре, нали?
Не, ти ще я направиш на пух и прах. - Соле, Соле!
Соле, Соле...
Пази се, сестричке.
И ти. - Всъщност мама харесваше Фабио.
Това изчерпва въпроса.
Вие какво ще правите? - Ще заминем по-надалеч.
Ще се притаим, докато полицията не си свърши работата.
Чудесно.
Пазете се. - Ти също.
Пази се, дъще.
Хайде, запали!
Край на стачката, сега ще се веселим,
сега ще се веселим.
Искам да знаеш, че разкрихме петте затворнички, оглавили метежа.
Какъв метеж? Нали самата вие...
Това е мирна седяща стачка. Искаме нормална храна, защото се натровихме.
Соле, знаеш, че такова натравяне не става всеки ден и искрено съжаляваме.
А вие знаете, че храната тук стана отвратителна,
макар че и преди не беше хотел Риц. - И аз искам да отделяме повече пари
за храна, вместо за сигурност.
Но това са последствията от действията ви.
И вие вземате решения в този затвор. Понякога по-често от мен.
Сега се налага да бъдем непреклонни по въпроса за сигурността,
затова ще напишем рапорт за метежа и ще съобщим на когото трябва
за агресивното поведение на лидерите му.
Всички те ще загубят шансовете си за намаляване на присъдите.
Да ти прочета ли имената им?
Антония Трухийо. - Добави към пуйката череши,
няма да са излишни.
Антония ще загуби досегашните си ползи и предсрочното освобождаване.
Ще си излежи цялата присъда до март 2020 г.
Сарай Варгас. - Ще те поканя на риба,
когато ми намалят наказанието. - Сарай ще лежи 18 месеца допълнително
и няма да й смекчат наказанието до 2021 г.
Какво искате да направя?
Искам да излезеш при тях и да им кажеш,
че си била непреклонна по време на преговорите.
3-4 дни ще се стараем да вярват, че си постигнала нещо,
но се погрижи да мине без ексцесии, Соле.
Защото няма да има повече преговори.
Следващия път ще накажем всичките пет
и тези, които са ти най-скъпи,
и вече не ще можеш да сториш нищо.
Какво да им кажа, че сме постигнали? - Не знам.
Измисли нещо. Че ще сменим маргарина с масло.
Каквото искаш.
Ще си излежа присъдата, но на пълен стомах.
На пълен стомах.
Или преяла ще прескоча оградата.
Ще прескоча оградата.
Хайде, да се веселим!
Момичета.
- Соле.
Искам да ви кажа какво постигнахме.
Защото постигнахме нещо.
Забравете за маргарина, защото от утре за закуска ще имаме
истинско масло.
Свършено е с гадния пангасиус и жилавото твърдо месо.
Обещаха ни един път седмично нормален хек.
Край и на лепкавата паста, която ни сервираха с майонеза.
Антония, вече нямаш оправдание. - Спокойно.
Хайде, запали.
Край на стачката, сега ще се веселим.
Сега ще се веселим.
Инспектор Кастийо, тук Танго 1. Отговорете.
Танго 1, какво става? - Една кола мина край полицейския пост.
Събори бариерата с пълна скорост. Имаше изстрели. Въоръжени са.
Сигурно са карали след Ферейро още от погребението.
Инспектор Кастийо до всички патрули. Една кола влезе в гората. След нея.
Всички автомобили да тръгнат в това направление. И въздушното подкрепление.
Щастлива съм като слон. Ще ми донесат бисквити,
а маслото ще е висш сорт. Дори утре ще ви направя какес.
Какво? - Такива кексчета със захар.
Не си измисляй, Антония. Какви какес?
Дори името им не можеш да произнесеш. - Умея да ги правя великолепно.
Само по телевизията си гледала. - Разбира се, че умея да правя кексчета.
Антония, приготви препечени филийки...
Препечена филийка е това в главата ти. - А оная ти работа е пържено мляко.
Ами изяж я. - Да, доволна съм,
че когато ми намалят наказанието някъде през 2030 г.,
ще идвам тук на обяд. Преброй ги!
Да, погледни. Лапай.
Доволна съм, защото казахме каквото искахме. Върна се надеждата.
Ако хванеш бика за рогата, всичко можеш да промениш.
Имам нужда от празник, имам нужда да се повеселя.
Разбира се. Защо да не се радвам?
Чувала ли си, че животът е психическо състояние.
Истина е.
Животът не е какъвто изглежда. Животът е какъвто си го представим.
Минаването забранено. Без изход. Язовир Старият мост.
Какво става? - Чуваш ли това?
Да. - Дръж.
Роман!
Роман, да тръгваме!
Това е Карим! Дошъл е за нас!
Хайде, да вървим! - Да, тръгваме.
Дай газ. - Натискам докрай, не може по-бързо.
Татко!
Кастийо, някаква кола кара по горския път. Чуваш ли ме?
Дъщеря ми се движи след нея и натиска клаксона. Ние изчезваме.
На път сме, Леополдо. Идваме.
Спри.
Спри! - Няма да те оставя сам като мама. Няма.
Ако не спрем, ще убие и двама ни, а после и сестра ти.
Не разбираш ли? Спри! - Не. Няма да го направя.
Това е единственият ни шанс. Да стреляме по тях, когато преминат.
Спри! - Не!
Татко, не. - Тръгвай, сине.
Колкото можеш по-бързо. - Моля те, татко!
Тръгвай, сине. Довери ми се.
По дяволите!
Макарена!
Горе ръцете!
Хвърлете пистолета на земята.
В следващия епизод