Mohla bys udělat něco, co prospěje nám oběma.
Stát se hlídkou.
Děláš si srandu?
Ne, nedělám.
Tere je na samotce, tak se uvolnilo místo.
Ten debil Valbuena svolal vězeňkyně, co mají zájem.
Potřebuju, abys byla příští hlídka.
Když jsi do toho tak žhavá, udělej to sama.
Mě by nikdy nevybrali.
Nevybrali by mě ani na sbírání míčků.
Ale tebe by vybrat mohli.
Pokračuj.
Proč mám dělat hlídku?
Je fuk, jak tvrdě trénuješ.
Stejně tu jenom čekáme na smrt.
Tak jako tvoje rodina.
Nepřijdeš si jako ty tragický figury
v televizi, na kolenou, co čekaj, až je podříznou?
Proč těm vrahům nehoděj hlínu do očí?
A nezdrhaj, co to dá? Kurva.
Maco, jedna z milionu je lepší než nic.
- Jakou máme šanci my? - Dohodnout se s Karimem.
Vykoupit svůj život.
Proboha, holka.
Proč vůbec?
Za dobré chování můžou zkrátit trest.
A co ti vadí na hlídkách,
co pomáhají dodržovat pravidla?
Dodržovat pravidla? Budeš bonzovat!
Nechápeš, že budeš Valbuenovou loutkou?
Macareno. Řeknu ti jedno.
Nepřeju si mít v týhle cele hlídku.
Dostaneš nás do maléru.
Mlčíš. Co ty na to říkáš?
Já?
Když o to tolik stojí, tak ji nech.
Zhasnout.
Ale jestli se obrátí proti nám,
zabijeme ji.
- Zabít ji? To já zabiju tebe! - Klídek.
Ptala ses, tak ti odpovídám.
Kudrnko, prosím tě.
Holka...
Mě si dárkama nekoupíš.
Jakýma dárkama?
Říkám jen, že bys neměla dělat hlídku.
Všechny sklapněte a koukejte spát!
Kudrnko, musíš mi věřit.
Jde tu o život.
O život? A nic jsi mi neřekla?
To ti nemůžu říct.
Prosím tě, musíš mi věřit.
Ticho!
Co je?
- Nelez nahoru. - Mám vylézt nahoru? Fajn.
- Ne, to jsem neřekla. - Chtělas, abych vylezla k tobě.
Ty jsi ale oprsklá.
Holky, pamatujete si sny?
Já si jen pamatuju, když mě bloncka nenamasíruje.
- Fakt? - Jo.
Takže dneska žádné sny.
- Tak tě nemám masírovat? - Přestaň, ne.
Nech toho, jo?
- Sole, jaký máš sny? - To je právě divný.
Pořád se mi zdá to samý.
Vidím nádhernou zelenou louku. Překrásnou.
A jemně prší. Úplně jemňounce.
Já nevím.
Možná je to vzpomínka z dětství.
Když u nás prší,
je to pořádnej slejvák.
Ne.
Takovej déšť jsem nezažila.
Co když to dělá to nový srdce?
- Určitě, posedlo mě. - Jasně že jo.
Ne, vidělas moc hororů.
Sole, vídáš kromě deště taky šunku?
Šunku?
Ne. Proč?
Někdy prej transplantujou prasečí srdce.
Jsou to zvířata nejpodobnější člověku.
Kdyby se mi zdálo o šunce, jedla bys ji ty.
- Jedna nula pro Sole. - Už dost toho žvanění.
Soledad, hned ráno se připravíš, ano?
Máš kontrolu u kardiologa.
- Dobře. - Palaciosi.
Nechceš tu přespat?
Chudák Sole má zlý sny a potřebuje pořádný medvědí objetí.
Spíš prasečí.
Prvotřídní maso...
Ty seš ale drzá.
Anabel je z prvotřídního masa
- Ticho. - Hej!
Spěte už.
Tak jo.
Co to bylo v noci?
Vstalas někdy v pět ráno a koukalas pod postel.
Viděla jsem tě.
Vzbudil mě nějaký zvuk. Jako elektrický rušení.
- Asi nás napíchli. - Kdo?
Castillo, Karim... Co já vím? Už mi to leze na mozek.
Do hajzlu.
Kurva, Zulemo. To je hnus.
- Máš zuby v prdeli. - Ne, dásně. A ruce.
- Podle Sandovala je to psychosomatický. - Aha.
Proč jsi včera v tělocvičně mluvila s Macarenou?
Seš otravná. Stavěla jsem mosty. Potřebuju ji.
- Prozatím. - Nemusím ti to říkat,
ale dávej si bacha. Nemůžeš jí věřit, to víš.
- Podrazila nás. Mohla by znova. - To vím.
- Kurva! - Do hajzlu!
- Čau. - O co ti jde?
Co ten krém na obličej?
Jakej krém?
Chci jen, abys nešířila drby a nesnažila se
- mě s Macou rozdělit. - Dost.
- Jako že jsem ji nechala utéct. - Nech toho. Věřím ti.
Ne, musíme to vyřešit jednou provždycky.
Ta cáklá mrcha nás totiž bude chtít rozeštvat.
Zničit náš vztah. Kašlu na to.
- Zničit? - Fajn, zápas začíná.
Zničit vám vztah? A já jsem cáklá?
To se ti nelíbí, co?
Estefaníe, jsem do tebe blázen. Miluju tě.
I když se dostanu z týhle díry, jediný, na co budu
venku myslet, seš ty.
Vrátila bych se pro tebe a odvedla tě pryč.
A tahle bílá držka? Na co myslí?
Na tebe ne.
Chce jen utéct a podrazit nás.
Jen se bojí, že jí přišijou vraždu.
A to se stane.
Co ty sakra víš, na co myslím?
Nemáš páru, co to je někoho milovat.
Já ne, a tahle bílá čúza jo?
Není ani lesba. Nemiluje tě.
Nemiluje tě. Jen se jí zrovna hodí chodit s tebou.
- V týhle situaci. - V jaký situaci?
Drž hubu!
Já tě fakt miluju.
A co by s tebou dělala? Kradla auta?
Kradla auta, večer se zkárovala a celý den prodávala na trhu prádlo?
To byla podpásovka pro etnický menšiny. Fuj.
Drž hergot hubu!
Drž ji ty a nerozkazuj mi.
Hej!
Co se tu děje?
Nic. Jen kamarádky vzpomínaj na výlet do Maroka.
Dojezte si snídani. A v tichosti.
Kdo bojuje, ten noc přežije.
Ničeho se nebojte.
Koncentrace hematokritu a tacrolimu je správná.
Aha.
Mám jednu otázku.
Dřív jsem si sny nepamatovala, a teď ano.
Je to divný.
Dřív jste měla tu koncentraci minimální.
Třicetiprocentní.
Proto jste si nepamatovala sny.
Ústí to v naprosté vyčerpání. Ale teď jste na 85 %.
Skvěle.
Moment, napíšu vám předpis.
Omluvte mě.
Prosím? Právě končím kontrolu ve vězení.
Ne, můžu tam být asi za hodinu.
Palaciosi, ta doktorka je hezká, co?
- A vzdělaná. - Soledad, prosím. To by stačilo.
Už jsem ti říkal, že nepotřebuju přítelkyni.
Vyhovuje mi být sám.
Nikdo není rád sám.
Ti, kdo to říkají, to tvrdí jen proto, že ještě hledají.
Nebo hůř, ani nehledají.
Sintrom, digoxin a naproxen.
Ty zelené jsou na ráno...
TELEFON DÁRCOVÝCH PŘÍBUZNÝCH
...a ty bílé dvakrát denně.
A tyhle třikrát denně.
- Tyhle? - Ano.
Když tak se zeptejte při příští kontrole.
Můžu vám zavolat?
Ano, mé číslo je na té kartě.
- Dobře. - Zavolejte mi...
- Jak se jmenujete? - Lucía.
- Antonio. - Fajn.
- Těší mě. Nepředstavili nás. - Ne.
Tady jsem a srdce mi tluče.
Najednou berete život jinak.
Zase doma, zachumlaná v posteli, s kamarádkama...
Moc mi chyběly.
Ta léčba je děs. Musím brát tuny prášků.
Kdybyste mnou zatřásli, zachrastím.
Šest prášků ráno, šest večer. V poledne čtyři. Není to lehký.
Musím zhubnout. Mám toho tady moc.
Jak mám zhubnout bez námahy?
Mám mít štíhlejší pas. Pas už ale dlouho žádný nemám.
Mám chodit pomalu po trenažéru.
Ale pomalou chůzí 30 kilo neshodím.
Při rychlý chůzi mi srdce moc buší...
A tahle mi připravuje jídlo...
Samý čerstvý ovoce...
A já chci jen tousty tlustě namazaný máslem.
Na to radši zapomeň. Dej mi pusu, jsi skvělá.
To je liška podšitá. Určitě má něco za lubem.
Tereino místo hlídky zůstalo neobsazené.
Až odejde ze samotky, nebudeme věřit někomu,
kdo se posírá.
Takže vy jste kandidátky.
Prohlížel jsem vaše životopisy.
Je tu všechno možné.
Děvka, smažka...
zlodějka.
Ani jedný z vás bych nesvěřil ani svýho psa.
Kontaktovat Karima nejde.
Nemá telefonní číslo ani adresu.
Jako každý mezinárodní terorista, aby ho nechytili.
Ale mám ještě jeho adresu v Ománu.
Tak kontaktoval svoji sestru.
- Nic víc. - Jiný způsob není?
Mě jako hlídku totiž nevyberou.
Chci dělat hlídku kvůli vězeňským výhodám.
Ale hlavně se na to cítím. Můžu to dělat dobře.
- Vystudovala jsem ekonomii. - Ekonomii?
Tak to jsi překvalifikovaná.
Ty. Budeš to dělat ty.
- Ne. Valbueno, prosím. - Zmiz. To je konec.
Prosím, budu to dělat opravdu dobře!
Tohle musíš podepsat.
Asi se vnucuju, ale holka, kterou jsi vybral...
Co je s ní?
Podle vězeňkyň z céčka šňupe všechno,
i tablety do myčky.
Ta to podělá.
V tý skupině není žádná úplně čistá.
Snad jen Macarena.
Protože tě večer líže?
Vadí ti, že spolu chodíme?
Můžu ti říct, že to nebude mít dlouhý trvání.
Hezky voníš.
Tím mým dárkem.
Tím krémem. Líbí se ti?
Jo.
Kdoví...
možná jednou budeme mít soukromou návštěvu.
To by bylo, co?
Ferreirová, změna plánu. Začínáš hned.
- A co já? - Koukej padat.
Tu zkoušku jsi vůbec nezvládla.
Tak už koukej vypadnout.
Je to možný? Co to s tebou je?
Co ty na to?
Moje holka mě podvádí mě na očích.
Promluvím si s Carolinou. Pokusím se to urovnat.
Posloucháš se vůbec?
Někdy fakt nevím, co si myslíš.
Něco ti povím.
Když ty holky utekly a nechaly mě v tý díře 11 hodin,
svázanýho jako psa,
krvácejícího, v polobezvědomí...
Myslel jsem, že umřu.
Takže...
když jsem to přežil,
přísahal jsem, že budu smířený sám se sebou.
A když jsem viděl tebe, kamaráde,
největší problém nebyl, že umřu,
ale že jsem opustil manželku.
Prostě...
Fabio, vyvádíš mě z míry.
Nevím, co mám s tebou dělat. Nevím, kdo jsi.
Jednou zmlátíš kolegu,
pak se zapleteš s vězeňkyní a nic neřekneš.
- Promiň. - Ne, nevím, kdo jsi.
Pro mě existujou dva typy kamarádů.
Někdo jen v zoufalství rozhodí ruce,
když řekneš, žes zabil nějakou svini.
Jinej přinese lopatu.
Já patřím k těm s lopatou.
A ty?
Anabel, musím s tebou mluvit.
- Co je, Zulemo? - Krucinál.
To jsou způsoby. Povídáme si.
To si nech na jindy. Jděte ven.
Sežeň mi dvě věci.
Zubní pastu? Ty dásně máš hnusný.
Mobil.
A detektor odposlechu.
Mám ji dost velkou, ale ne na celej obchod pro špiony.
Fakt na úrovni.
Ten detektor odposlechu je jako malá baterka.
To nebude levný.
Utekla jsem až do Maroka, tak si to můžu dopřát.
Deset pro zásobovače...
sedm pro poskytovatele...
Daň... 22.
Další výdaje...
Deset tisíc. Hned jak zaplatíš, dostaneš to.
Platí. Výdaje hradím já.
A ať to seženeš všechno.
Hele, jsme už velký holky. Nebudu ti vysvětlovat pravidla.
Vyrušila jsi nás při jednání
kvůli pitomostem, na který nemáš,
a musím se ti dívat do ksichtu a čichat smrad z tvý huby.
Na rovinu.
Ví se, že nikoho nemáš.
Jsi sama a venku jen čekaj, až tě budou moct zabít.
Jsi ta nejhorší možná volba pro lichváře.
Ty prachy mám. Tak co sakra chceš?
Já od tebe nechci nic.
Ale hodně holek tady jo.
A jejich spokojenost...
je i moje spokojenost.
Je to fakt zvláštní.
Jako bych v sobě měla něco cizího.
Chci o té osobě vědět všechno. Co cítila naposled?
Čeho se bála... Byla šťastná?
Moct se dotknout její ruky. Obejmout ji.
Kéž bych jí mohla poděkovat.
Nevím, kdyby příbuzní zjistili,
že jejich srdce dalo život kriminálnici,
která zabila dvě lidské bytosti,
- asi by mi plivli do obličeje. - Hele.
- Vyděsilas mě. - Možná neocení tvůj přízvuk.
Když nebudou chtít, abys ho vrátila, ať si říkaj, co chtěj.
Ty si to srdce zasloužíš.
- Víc než kdo jinej. - To jsou moje holky.
Úžasný. Netušila jsem, že mě maj tak rády.
Haló? Dobrý den.
Kdo je tam?
Zdravím, Fernando.
Asi se vám to bude zdát divné, ale...
Neumřel vám nedávno někdo z rodiny?
Vaše žena.
Chtěla jsem vám říct, že mám srdce vaší ženy.
Mám ho v sobě.
Jen ti vrátí to, cos jim dala.
Je to od tebe moc velkorysý.
Teď budeš se všema smířená.
Kukačka kuká vesele
Strach odehnala
Kukačka kuká vesele
Strach odehnala
Kukačka
Tak dělejte!
Svině hnusná.
Pojďte!
Dobrý den.
To je věc, viďte?
Žena se srdcem vaší manželky vám zavolá
a pozve vás sem,
do vězení. Komplikované, co?
Ano, to je fakt.
Co jsem udělala, bylo ilegální.
Našla jsem vaše číslo
na lékařské zprávě...
V nemocnici...
nám řekli, že totožnost dárce zůstane utajená.
Jistě. To vím.
Upřímně, není to lehké. Není.
Ale musím pořád myslet na vaši ženu.
Mám v těle kousek z ní.
Ten kousek je tak důležitý, že mi dal možnost žít dál.
A za to jsem vám musela poděkovat.
Dal jste mi nový život.
No nic.
To je všechno.
Můžete jít, jestli chcete...
a já slibuju, že vám už nezavolám.
Co byste chtěla vědět o mé ženě?
Všechno. Chci vědět všechno.
Ale nejdřív vám povím něco o sobě.
Nejsem tu totiž za krádež čokolády.
Upálila jsem manžela zaživa.
Chápete?
Ale...
Myslím, že se srdcem vaší ženy ze mě bude lepší člověk.
- Ještě jedno... - Moje žena...
Byla to potvora.
Prosím?
Mobil.
Karim na něj zavolá.
Co se ti stalo?
Urovnala jsem pár věcí z minula.
Kdo ti to udělal?
Bude čas jim to vrátit.
Máš službu. Nezvorej to.
Je to těžké pomyšlení, že můžou být takoví lidé.
Léta nám ztrpčovala život. Mně i dcerám.
Z rozmaru nám ničila rodinu,
ponižovala nás...
Je hrozné to vyslovit, ale...
Skoro jsme vydechli úlevou, když jsme slyšeli o té nehodě.
Je to strašné?
Jsem rád,
že konečně bude její srdce sloužit něčemu užitečnému.
Ano.
Aspoň jste udělal něco dobrého.
Já jsem mohla svého muže
darovat leda na gril.
Končíme.
Aspoň jsme měli čas na pořádnou psychoterapii.
Moc vám děkuju.
- Prosím. - Vážně.
Lituju, jestli to, co jsem vám řekl, se vás nějak dotklo.
Ne, kdepak.
To je v pořádku.
Jsme to ale dvojka.
Jsme mistři ve vybírání partnerů, co?
Ještě jednou vám děkuju.
A sbohem.
Promiňte na moment.
Mohli bychom se znovu sejít?
Myslíte na rande?
Jestli by to šlo.
Ano, jistě.
Čtyři, dva.
Tak copak mi nahlásíte?
Julia z 220 kšeftuje s telefonníma kartama.
- Myslím, že je krade. - Julia.
- Ano. - Pokračuj.
A v kapli bylo pod lavicí
šest jointů, přilepených lepenkou.
Nevím, kdo je tam dal, ale budu to sledovat.
Výborně.
Ana María se prodává ve svý cele.
Peníze si schovává v neceséru.
Ana María...
Ana María.
Některé vězeňkyně nevracejí včas knihy do knihovny.
Máš seznam pachatelek?
Myslíš, že jsem na hlavu?
Proto jsi chtěla dělat hlídku?
Řekni mi něco pořádnýho,
nebo skončíš na ošetřovně, a to hned.
A ať je to něco, co můžu hned ověřit.
Anabel.
Kdo?
Pojď sem. Co?
Anabel schovává drogy v kelímkách s kondicionérem.
- Uklidni se. - Pusťte mě.
Koukni se na mě.
Fajn.
Možná si ještě porozumíme.
Jdu to zkontrolovat.
A běda, jestli to není pravda.
Pozor na ni. Vyjde, až když se vrátím.
Budeš hlídka, aby ses dostala do Valbuenovy kanceláře.
K jeho počítači.
Jak je, Anabel?
- Všechno dobrý? - Jo.
Přejete si něco?
Popravdě ano.
Poslední dobou mám tady z tý statický elektřiny
zkrepovatělý vlasy.
Máš tu někde kondicionér
nebo masku na vlasy?
VYTVOŘTE ÚČET
Musíš na internetu vytvořit novej e-mailovej účet.
A hoď sebou.
Počítače zaměstnanců se totiž každejch pět minut uzamknou.
CELÉ JMÉNO Lucía Pérez Figuerová
UŽIVATELSKÉ JMÉNO - laufey90 HESLO
Tadá.
DATUM NAROZENÍ - 10. 11. 1975
Kdo to napráskal?
Moji ptáčci.
TELEFONNÍ ČÍSLO
Půjdeš do díry, na pěkně dlouho.
- Jdeme. - Ne, moment.
- Mám otázku. Bez urážky. - Mluv.
Kolik si vydělá dozorce jako vy? 1 800?
Dva tisíce za měsíc s přesčasy?
- Rozhodně víc než vězeňkyně. - No...
jak která vězeňkyně.
Karim neví, že mám ještě tři miliony
schovaný v Maroku. To je náš trumf.
NOVÁ ZPRÁVA PRO:
Do konce měsíce vám můžu...
plat ztrojnásobit.
Se mnou si nezahrávej, Anabel.
Ale Valbueno. I já mám svoje ptáčky.
Vím, že jste měl dostat extra prémie
a že s váma vyjebali.
To se vám nestane, když se dohodneme.
Až vytvoříš ten účet, napíšeš:
„Ahoj, Karime. Tady Zulema. Mám něco, co tě bude zajímat.“
„...bude zajímat.“
„Možná víc než naše životy.
Volej na tohle číslo.“
ODESÍLÁM...
Kruci.
Dneska máš kliku.
Budeme spolu dobře vycházet.
Teď mazej.
- Ahoj, krásko. - Ahoj.
Bacha, nebo zůstanu nahá.
Slyšely jste to o Anabel?
Valbuena našel její matroš.
- Půjde do díry. - Jak?
- Někdo to musel prásknout. - Kdo asi?
Nech mě.
Co to s tebou je? Už dlouho jsi taková.
- Nic se mnou není. - Je. Mám tě nechat,
a pak si domlouváš soukromou návštěvu s Valbuenou? Co se děje?
Žárlivost je hrozná věc, co?
Návštěvu s Valbuenou?
Pořád ta věc?
Sole, to byl jen vtip, tak mlč.
- Nebudu. - Jo.
Nebudu mlčet. Myslíš, že jsem blbá?
Svádíš ho, aby ses mohla pomstít.
- Drž hubu! Starej se o svý! - Zařídím to.
- Drž hubu! - Nebudu.
- Hele! - Drž už hubu!
- Starej se o svý! - Říkala jsem to.
- Nebudu! - Jo!
Chceš dalších 20 let za zabití násilníka?
Je to pravda?
Kudrnko.
Valbuena...
tě znásilnil?
Jo, znásilnil ji.
A pak ji dal na samotku, aby mlčela.
A osprchoval hadicí, aby smyl důkazy.
To se musí nahlásit.
Promluvím si s ředitelkou
a s vězeňskou radou. Musí ho potrestat.
Ten šmejd musí skončit ve vězení.
Dostane deset, 12, 14 let za znásilnění a zneužití pravomoci.
Ve vzteku se nemá rozhodovat.
Odveďte ji!
Potřebuju pomoc v jídelně. Pošlete posily.
Valbuena je raněný. Opakuji, Valbuena je raněný.