Tænk, at I flygtede i et rumvæsen-rumskib.
Nøgleord: "Rumvæsen-rumskib."
-Jeg har spørgsmål. -De kan vente.
-Tak, fordi du hjalp min søster hjem. -Så lidt.
Hvad er status?
Intet, siden Dominatorerne
besøgte os og rodede i vores hoveder.
-Hvorfor gjorde de det? -Hvad, hvis de
prøvede at sætte os op mod hinanden for at få information?
Jeg ville ønske, de bare ville spørge.
Meta'er er den største trussel mod invasionen.
Det giver mening, at de vil lære fjenden at kende.
Ved at bortføre folk.
Måske undersøgte de os for potentielle sårbarheder.
Det er på tide at gengælde tjenesten.
Vil du bortføre en af dem?
Der er ikke mange tilbage, siden vi bekæmpede det ene rumskib.
Faktisk ved jeg, hvor der er en.
Jeg har gennemset hærens gamle optagelser
fra deres første møder med Dominatorerne.
Jeg tror, jeg har fundet kilden til kampen til...
Redmond i Oregon, 1951.
Du foreslår, at vi rejser til 1951, bortfører en Dominator og afhører den
for at afgøre, hvad deres hensigter er.
De bortførte os.
Det virker retfærdigt nok.
-En tidsrejse. Jeg er med. -Vent nu lidt.
Professor Stein og Caitlin har talt om en måde
at besejre Dominatorerne på.
-De kunne nok bruge vores hjælp. -Pas.
Jeg er med ham.
Mest fordi jeg ikke vil miste nørdstatus,
men tidsrejser...
Jeg kunne tage Amaya og Mick.
-Gør det. -Okay.
Og den nye præsident ringede,
hvilket normalt ville være sejt.
Hun vil gerne mødes med os.
Vi tager Ray og Sara med også.
Hvad med mig?
Jeg skal lige tale med dig.
Ingen anelse.
Jeg vil gerne minimere dit engagement.
Hvorfor? Fordi jeg er et rumvæsen?
Jeg er også dit største våben.
Du er en ukendt størrelse. Tag det ikke personligt.
Bortset fra, at det er sådan, det føles.
Da jeg begyndte at leve det her liv, var der bare mig.
Jeg stod over for menneskelige trusler. Som jeg kunne håndtere.
Dernæst meta-mennesker. Det kan jeg også klare.
Nu har jeg lært, at der er flere arsenaler
om bord på et rumvæsen-rumskib.
Det har uden tvivl været skræmmende.
Jeg bliver ikke skræmt.
Men når jeg står over for noget nyt, skubber jeg igen.
Rigtigt eller forkert, det er den, jeg er, og det er, hvad jeg gør.
Så jeg beder om lidt plads, for jeg må trække grænsen et sted.
Jeg vil have en følelse af normalitet igen.
Vær sød at blive her.
Det her skib har det hele.
Hvilket fremdriftssystem bruger det?
-Ingen anelse. -Konstruktionen på boven
ligner en slags Tidsfære.
-Ingen anelse. -For at betjene skibet
skal styresystemet være...
Man skulle bruge kvantecomputeren...
Amaya og Rory venter på os på broen.
Kan vi komme videre?
-Skibet er... -Automatisk.
-Supersonisk. -Hypnotisk.
-Sprødt. -Sprødt.
Professor?
Det er usandsynligt, at vi kan skabe et våben,
der er stærkt nok til at besejre dem.
Jeg er enig. Det er grunden til, jeg har inviteret...
Hvad nu, at vi i stedet for
prøver at angribe dem med noget, der er ubetydeligt lille.
I kender vel historien om løven, der har en torn i poten?
Du elskede at fortælle den historie, da jeg var barn.
Goddag.
Løven med tornen i poten er en parabel.
En historie om et stort, vildt dyr, der fældes af noget småt.
Hvad har du brug for hjælp med?
Det er desværre fortroligt.
Spændende!
Uden tvivl et hemmeligt rumvåben til staten.
Noget i den stil.
Men den slags arbejde ligger uden for min ekspertise.
Ja, bare du kendte en, der har en ph.d. i nanoteknologi.
Uheldigvis har Raymond travlt med andre arbejdsopgaver.
Jeg mente mig.
Har du på magisk vis glemt, jeg tilbragte seks år på MIT?
Naturligvis ikke.
Godt. Lad os så komme i gang.
Vi klarede det. Vi er i 50'erne.
Sygt.
Alvorlige tidsspring kan forårsage kvalme, midlertidig døvhed.
Sproglig desorientering.
Du, du ordner det.
Vi vil bortføre et rumvæsen.
Jeg rejste ikke lige igennem tiden,
så vi kunne blive på skibet.
Hestehale, du bliver på skibet.
Det tager jeg som et: "Mor jer med at storme borgen."
Bruger du virkelig Prinsessen og de skøre riddere imod mig?
Imod mig?
Bare rolig, jeg har dig.
Fejrer du 4. juli tidligt?
Ray lavede den til mig.
Du ligner en idiot klædt i nationalflaget.
Vi skal finde Hæren.
Jeg tror, vi har fundet den.
Hvad venter vi på? Lad os snuppe et rumvæsen og smutte.
Vi venter på en af de svagere i flokken.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er svage.
Har du en idé om, hvad der foregår derude?
Det er som en Spielberg-film i det virkelige liv.
Og vi sidder her.
Okay.
Jeg tror, jeg ved, hvad der generer dig.
Jeg har et rædsomt anfald af FOMO,
mens alle andre er ude og bortføre et rumvæsen?
Nej.
Jeg tror, du flygtede fra 2016 for at komme væk fra Barry.
Hør lige her,
jeg flygtede fra 2016, så jeg kunne se Waverider.
Og så jeg kunne rejse i tiden.
-Og? -Og...
Og fordi jeg ville væk fra Barry.
Du ved godt, at det er skørt, ikke?
Du bærer nag mod din bedste ven,
mens verden måske nærmer sig slutningen.
Undskyld? "Min bedste ven"? Han dræbte min bror.
-Han dræbte ikke... -Du har ret.
Han dræbte ikke min bror.
Men han var ansvarlig.
Han skulle bare redde sin familie,
men da han gjorde det, endte han med at ødelægge min.
Alle de tidsrejser, alle kampene mod rumvæsener...
Det er ting, jeg drømte om som barn.
Ja, også mig.
Det føles ikke som en drøm.
-Nej -Det føles bare underligt.
Præcis, og det bliver kun mere underligt.
Derfor er vi nødt til at kunne stole på vores venner.
Jeg ville ønske, jeg kunne, Felicity.
Men han er ikke min ven.
-De rejser. -Jeg forstår det ikke.
Hvorfor angriber Dominatorerne for bagefter at rejse?
Det er en rekognosceringsmission.
Se.
En straggler.
Vi skal have ham levende, Mick.
Jeg giver ham bare lidt bank.
Du!
Hyl, dit svin!
Far?
-Far? -Hvad?
-Undskyld. -Vil du række mig klemmerne?
Ja.
Det minder mig om dengang, vi var oppe hele natten
for at lave mit videnskabsprojekt i 7. klasse.
Kan du huske, hvor vred mor blev, fordi
du lod mig drikke kaffe for at holde mig vågen?
Nej.
Nej, jeg burde ikke... Jeg burde ikke have ladet dig gøre det.
Undskyld, jeg går lige.
Er du okay, far?
Jeg er bare optaget af mit arbejde.
Du tager det med den distræte professor
op på et helt nyt niveau.
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Din datter. Lige siden du kom tilbage,
har du behandlet hende som en fremmed.
Det skyldes, at hun er en fremmed.
Undskyld, men da jeg sidst forlod 2016,
eksisterede den unge dame ikke.
Siger du, at Lily tilhører en anden tidslinje?
At da Barry skabte Flashpoint...
Beklageligvis er det hele min syld.
For en måned siden havde jeg kontakt med mit yngre jeg
tilbage i 1987, og jeg kom uforvarende til at motivere ham,
mig,
til at blive far til et barn.
Det skyldes altså min skødesløshed,
at den tidsafvigelse eksisterer.
Hun er ikke nogen afvigelse.
Hun er intelligent og sjov, og hun ligner dig meget,
bare lidt mindre hæmmet.
Vær sød ikke at omtale hende på den måde.
Hun er ikke et rigtigt menneske.
Hun er et rigtigt menneske. Hun er din datter.
Hør.
Når vi er færdige med at bekæmpe Dominatorerne,
rejser du så tilbage i tiden og sletter hende?
Nej.
Jeg vil genetablere tidslinjen.
I modsætning til din ven Barry
har jeg den luksus at kunne rette mine fejltagelser.
Godt gået.
Det er lykkedes jer at fange et eksemplar til os.
Vi må desværre beholde det.
Hvem er du?
Blot en ydmyg tjenestemand.
-Jeg kan ikke lide mænd med skilte. -Rolig.
Vi vil bare stille nogle spørgsmål.
Vi besvarede dem gerne, men...
-Vi har lidt travlt. -Det har vi også.
Du forstår det ikke.
Vi er her for at redde fremtiden.
Den kan du fortælle mig alt om.
Når du vågner.
Hvor mon de fører dem hen?
De der jakkesæt-typer fører dem nok
til et laboratorium.
Har du set Stranger Things?
Måske ser du for meget tv?
Livet imiterer kunsten.
Om du kan lide det eller ej,
er vi nødt til at redde dem.
Klart nok, men vi er jo kundeservice.
Nej, det her er kundeservice.
Indstil phaserne til at bedøve.
Det er derfor, jeg hader staten.
Kan I to ikke bruge jeres kræfter og få os ud herfra?
Det, de beroligede os med, ødelægger vores kræfter.
Se, han er stadig i live.
Omend noget siger mig, ingen af os lever ret længe.
Vent.
Det er, præcis den chance vi har søgt efter.
At blive taget til fange?
Nej.
At tale med en af Dominatorerne.
Og finde ud af, hvad de vil med vores planet.
Det må jeg nok sige.
At tale med et rumvæsen.
Undskyld, hr. Rumvæsen.
Hvor er præsidenten?
Hun kommer for sent.
Man må jo forvente, hun har meget at se til
med hele den rumvæseninvasion.
Og hendes forgænger, der blev dræbt.
Hvad sagde du til Kara tidligere? Hun virkede ret vred.
Jeg vidste ikke, hun var i stand til at blive vred.
Der er bevægelse.
Jeg beklager, men præsidenten kunne ikke komme.
Hvem er du?
Hvis jeg afslører det,
er jeg nødt til at dræbe jer.
Hør.
Vi vil bare vide, hvorfor I angreb vores planet.
Vi passer bare os selv hernede,
men så falder I ned fra himlen og angriber os.
Hvorfor?
Meta-mennesker er dukket op på jeres planet for nylig.
Han taler om AR:
Vi er her for at afgøre, om jeres slags er en trussel.
Vi begynder med ham.
Resten af jer må vente på, det bliver jeres tur.
Jeg tror, det er en misforståelse. Vi er jo de gode.
Præsidenten inviterede os.
Barry, det er vist på tide, vi gør noget.
Og hurtigt.
-Snigskytte. -Jeg er på sagen.
Vi prøver at hjælpe jer. Er det sådan, I takker os?
Du forstår det ikke. Grunden til, xenomorferne er her...
Skyldes, at de har et udestående med meta-menneskene.
Det ved vi godt.
Hvad er det, vi har gjort dem?
Ikke noget endnu.
Men de ser individer med kræfter som dine
som en fremtidig trussel.
Det gør jeg ærligt talt også.
Hvad tror du, de gør ved ham?
Det samme, som de gør ved os, medmindre vi kommer væk.
Har I tilkaldt kundeservice?
Herligt. Reddet af nørderne.
Waverider er klar til at føre os til 2016.
Efterlader vi ham her, dræber de ham.
Og hvad så? Det er et rumvæsen.
Vi behøver ikke at være onde som dem.
-Tja. -Vi må sende ham hjem.
Hvordan?
Er et af deres skibe ikke på Waverider?
Jo, men det er beskadiget.
-Felicity hjælper med at fikse det. -Gør jeg?
Jeg hjælper ham med at fikse det.
Det lyder ikke godt.
Venner,
vi må vise Dominatorerne, at vi er bedre end det.
Fascinerende.
Skabningens nervesystem er ikke ulig vores,
hvilket betyder, at det må være i stand til at opleve smerte.
Måske er det derfor, han skriger.
Bare rolig, vi skal nok få dig ud herfra.
Farvel.
-Han sagde ikke engang tak. -Hvad er det?
Jeg tror, det er en transponder.
Hvor har du den fra?
Jeg har muligvis stjålet den fra hans skib.
Hvad gør den?
Jeg tror, vi kan bruge den til at kommunikere med ham.
-Det er som en rumvæsen-penneven. -Præcis.
Er I to færdige?
-Gideon? -Ja, hr. Rory.
Gør klar til...
-Tidsspring. -Tidsspring.
Kursen er lagt ind for Central City, 2016.
Hvis du er venner med Dominatorerne...
Hvorfor sender du dem så ikke væk?
Vi ved, du sendte dem væk en gang før tilbage i 1951.
Det var bare en rekognosceringsmission.
Hvad fik dem tilbage?
Dig, hr. Allen.
Han ved, hvem du er.
Du truede hele universet, da du brugte dine kræfter
til at forstyrre det normale tidsforløb.
Taler du om Flashpoint? Hvordan kender du overhovedet til...
De fortalte os det.
Jeg begik en fejl. Det sker ikke igen.
I de sidste 60 år
har vi haft våbenhvile med jeres såkaldte Dominatorer.
Du brød våbenhvilen.
Hvad er det, de vil?
Jeg har forhandlet en aftale på plads.
Hvis hr. Allen overgiver sig,
lader de os være i fred.
Vil du virkelig redde verden?
Nu har du chancen.
Hvorfor kan jeg ikke se?
I det mindste kaster du ikke op.
Hvad gør den?
Det ved jeg ikke.
Enten er maden klar, eller han prøver at ringe til os.
Hvordan svarer jeg?
Hold da op, det er ham.
Han er endnu grimmere, end sidst vi så ham.
For 65 af jeres år siden befriede I mig fra fangenskab.
Du behøver ikke at takke os.
Jo, han gør.
Han kan takke os ved at tage hjem.
Jeg vil vise jer min taknemlighed ved at spare jeres liv.
Men jeg kan ikke gøre det samme for Barry Allen.
Hvis jeres ven ikke melder sig selv,
har vi ikke andet valg
end at benytte et våben, der vil udrydde alle meta-mennesker.
Det er en fælde.
Hvis de er så truede,
er det svært at tro, de er tilfredse med en.
Kender jeg Barry ret, vil han være den ene.
Oliver prøver at tale ham fra det.
Hvad med meta-bombens følgeskader?
Det forventede tabstal er omkring to millioner ikke-meta-mennesker.
Hvad hvis vi forhandler med dem?
Du bemærkede det måske ikke,
men det gik ikke så godt sidst.
Hvad har vi at tabe?
Måske burde vi kontakte dem?
Og hurtigt.
Vi bliver angrebet.
Dominator-skibe nærmer sig hele verden, deriblandt Central City.
De bevæger sig ikke.
-De er der bare. -Indtil videre.
Så meget for den våbenhvile, Secret Agent Man indgik.
De prøver at presse os til at udlevere Barry.
Kontakt Dominatorerne.
Din ven ringer ikke tilbage.
-Nej, men jeg har en plan B. -Sig frem.
Hvis opkaldet kom fra landingsfartøjet,
og det kom fra moderskibet,
kan jeg i teorien teleportere os derop.
Og hvis du ikke kan?
Så ville jeg teleportere os ud i det kolde vakuum i rummet.
-Skal vi ikke lade være med det? -Jo. Okay.
Hvilket usædvanligt talent.
Du lader også til at være meta-menneske.
Jeg tænkte, du ville være sød ved mig,
eftersom vi reddede dig tilbage i 1951.
Husker du det?
Meget har ændret sig på jeres planet i de sidste 60 år.
Truslen fra jeres slags er blevet overhængende.
ET, vi er ikke nogen trussel.
Metaerne beskytter den her planet.
I øvrigt var fyren, der pinte dig i 1951, et menneske.
Men hvad sker der, når en mand som ham arver evner som dine?
Vi har set det ske i utallige andre verdener.
Hvilket er grunden til, vi må udrydde jeres slags,
før jeres planets svøbe bliver vores svøbe.
Han er vanvittig.
Hvad, hvis han har ret?
Hvis det, at vi bruger vores kræfter til at gøre verden bedre,
betyder, at vi udsletter den?
Jeg forstår det godt. Barry klokkede i det.
Det gjorde vi også.
Tilbage i 1951.
Vi påvirkede tiden, da vi befriede Dominatoren.
Som nu kommer for at dræbe os.
I al den tid har jeg været vred på Barry,
men det var mig, der påvirkede tiden.
Jeg ville bare gøre alting godt igen.
Jeg endte med at gøre alting værre.
Jeg er en idiot.
Jeg kan ikke stabilisere den nanomolekulære reaktion.
Fandens!
Det må jeg sige.
Jeg taler som en datter, når jeg siger
at jeg ikke er sikker på, at det udbrud havde med projektet at gøre.
Tror du, det har med mig at gøre?
Hun ved ikke, at du tror, hun er en afvigelse.
Hun ved bare, at hendes far holder hende på afstand.
Verden invaderes af rumvæsener.
Det er ikke tiden til familieterapi.
Jo, når verdens bedste chance for at få et våben
fokuserer på at få sin far til at elske sig.
Lily?
Undskyld.
Mor sagde altid, jeg havde temperamentet fra dig.
Nej, det er mig, der skylder dig en undskyldning.
Føles det, som om jeg har holdt mig på afstand,
så er det virkelig ikke personligt.
Det føles altså personligt.
Nej, jeg mener, at det ikke er personligt, hvad dig angår.
Jeg ville ønske, jeg kunne forklare det,
men mit liv er blevet ret indviklet på det seneste.
Og hvad så?
Du har opdraget mig til at nyde kompleksitet.
Det...
Den nanomolekulære reaktion bliver ved med at bryde sammen,
fordi delingen er sekventiel, ikke...
Eksponentiel.
Reaktionen kræver større kompleksitet.
Ja.
Hvorfor ser du sådan på mig?
Fordi jeg ser dig nu for første gang.
Hvad er det?
Min ven, Barry.
Han er ved at gøre noget frygteligt.
Det er ikke til diskussion.
Det var ikke engang tæt på.
Overgiver jeg mig til Dominatorerne, lader de resten af verden være.
-Det er enkelt. -Nej, det er ikke enkelt.
Det er ligegyldigt, hvad du har gjort. Du kan ikke gøre det.
Det har været en ære at kende jer.
At kæmpe side om side.
Nu er det op til jer at beskytte vores hjem.
Barry, jeg lader dig ikke rejse.
Tag det ikke ilde op, men dig og hvilken hær?
Den her.
Flash, jeg bryder mig ikke om dig,
men når man har et hold, må man tage en for holdet.
Det var faktisk inspirerende. I hvert fald indtil det punkt,
hvor Mick sammenlignede os med kriminelle...
Ifølge Dominatorerne
kan vi lige så godt være det.
Og måske har de ret.
Måske gør vi mere skade end gavn, men nu kan vi finde ud af det.
Vi lader dig ikke ofre dig selv.
Det sker ikke.
Jeg er ligeglad med, om en helt er sådan.
For mig er du ikke en helt.
Du er min ven.
Halløj.
I ved det skib, der landede i Central City?
Det åbner sig.
Så sker det.
GENSTAND OPFANGET KOLLISION OPFANGET
Skibe åbner sig over hele verden.
-Pokkers. -Tal til mig.
Noget fra moderskibet er brudt igennem atmosfæren.
Det er meget stort,
og det falder ned mod Jorden.
Det er meta-bomben.
Hvorfor kaste skibe på os, hvis de vil sprænge os i luften?
Skibene skulle distrahere os fra at stoppe meta-bomben.
Ærgerligt, for vi stopper den.
-Vi stopper den, ikke? -Lad os håbe det.
Vi må holde Dominatorerne væk.
Det her hjælper måske.
Jeg har skabt en anordning, der, hvis anbragt på Dominatorerne,
vil skabe ubeskrivelige smerter.
Ikke den rareste opfindelse, men det her er krig.
Godt gået.
Forbeholdet er, at hvis vi aktiverer våbnene,
før anordningerne er anbragt på Dominatorerne,
opdager de, hvad vi er ude på.
Så må vi gøre det hurtigt.
Jeg kender ikke andre måder.
For fanden, den er stor.
Det havde jeg ikke troet.
-Hvad gør vi? -Ingen anelse.
Jeg forstår kun at stikke, slå eller spidde ting.
Nu bliver I ristet, narrøve!
Vi ses, Dominator.
Den må have en tractor beam, ikke?
Jep.
Den sænker farten, men kun akkurat.
Tak, Cisco, det havde jeg ikke bemærket.
Spænd dig fast.
Hvis du er færdig med at lege med vennerne,
kunne vi godt bruge din hjælp.
Jeg er på sagen.
Godt gået med at plante Steins nanovåben,
men vi har stadig Dominatorer over hele landet.
Det ligner en opgave for Supergirl.
Tak, Felicity.
Jeg er ikke det mindste fornærmet.
Undskyld, jeg mente Supergirl og Flash.
Det er en opgave for jer begge to.
Det var det, jeg mente. Supergirl og Flash.
Firestorm, vi holder den tilbage.
Knap og nap.
Du hjælper ikke.
-Firestorm, gør det nu. -Hvad?
Frk. Lance tilsigter,
at vi forvandler metabomben til noget harmløst.
Det var jeg bange for, du ville sige.
Godt, anordningerne bliver anbragt.
Sig til, når jeg kan lade smerten ramme.
Kom så, Firestorm.
Gamle, jeg kan sgu ikke. Den er for stor.
Jeg venter stadig på signalet.
Gør det.
Det er gjort.
Det virker!
Hvad med superhelte-bomben?
Jeg kan ikke!
Det er du nødt til, Jefferson.
Jeg har en datter. Hun hedder Lily, og hun regner med dig.
Hun regner med os begge to.
De klarede det!
Kan de det?
De gjorde det.
Jord, hvad er status?
De trækker sig tilbage.
Det er ikke bare dem.
Det sker over hele verden...
Han klarede det.
Nej, Oliver.
Vi klarede det.
Et stort ansvar er tilfaldet mig,
siden præsidentens død ved begyndelsen af den her krise.
Et tankevækkende, trist ansvar.
Det her er ikke en del af det.
I dag er det afgjort en ære at give jer
en lille anerkendelse for den store gæld, som verden skylder jer.
Er det bare mig, eller er hun virkelig lækker?
Selvom jeres modige indsats forbliver en hemmelighed...
Hun er lækker.
...så vid, at meta-menneskelig eller ej,
maskeret eller ej,
så er hver eneste af jer en helt.
Tak.
Lad os finde noget at drikke.
Skål.
Det er som at se ind i et spejl.
Ved du, hvad der er sjovt?
Hun ligner virkelig min kusine.
-Halløj. -Hej.
Har I prøvet at redde verden før?
Sidste år.
-Det er stadig fedt. -Jep.
Det slår at ødelægge verden.
Du er alt for hård ved dig selv.
Det hører jeg tit.
Og uden tvivl af god grund, men...
Tilbage på Jorden er det bare mig og min fætter.
Til sammen er vi stærkere end...
-Ja, alle tilstedeværende til sammen. -Nej.
Nej, det er jo netop det.
Det er det, I har bevist her.
Meta-menneske eller ej, superkræfter eller ej,
så er I Jordens mægtigste helte.
Jeg skylder dig en undskyldning.
Det var forkert at holde dig på afstand og...
Sandheden er, at den her Jord sandsynligvis kunne bruge en Supergirl.
Det er sjovt.
Jeg tænkte lige, at min Jord kunne bruge en Oliver Queen.
Jeg ved godt, du sagde, du ikke bliver bange.
Men hvis du gjorde,
så tror jeg, at prøvelser gør os stærkere.
Det er nok derfor, alle de folk ser op til dig som deres støtte.
Føler I også trang til gruppekram?
-Nej. -Jo, kom nu.
-Godt. -Okay.
Hej, Kara.
-Jeg har lavet noget til dig. -Jamen, Cisco!
Hvad...
Hvad er det?
Det er...
En inter-dimensional ekstrapolator.
Den skaber små revner, så du kan bruge den
til at krydse over til vores univers.
Det er godt nok fantastisk.
Jeg har også inkluderet kommunikationsfunktioner,
så hvis du har brug for hjælp, kan du altid kontakte dem.
Du, tøsebarn.
Ring til mig.
Godt, gamle. Ud med sproget.
Hvordan kan du have et barn?
Jeg troede ikke, det var nødvendigt at forklare.
Du ved godt, hvad jeg mener.
Da vi rejste tilbage til 1987,
skældte jeg mit yngre jeg ud for at forsømme Clarissa, og han...
Han fulgte dit råd hele vejen til sex.
Hør.
Du skabte en afvigelse.
Det er derfor, du ikke kan sige det til holdet.
Hvis du ikke vil sige det til holdet, betyder det, at du...
Jeg vil ikke miste min datter.
Noget siger mig, at du ikke er inviteret.
Dr. Heywood.
Glem det. Hvad fanden laver du her?
Jeg kan godt lide fester. Og jeg er her for rengøringen.
Mørklægningen. Men du kan ikke mørklægge det her.
Agent Smith.
Hvor er det sjovt at se dig her.
Jeg havde lige den dejligste snak med jeres præsident om dig.
Jeg fortalte hende, at på min Jord
har vi en afdeling for Ekstra-normale operationer,
som tager sig af rumvæsener.
Hun syntes, det var en fremragende idé.
Hun elskede også min idé om at overføre dig til Antarktis.
Næste gang er du måske lidt mere venlig over for gæster fra en anden planet.
Sæt i gang!
Er I klar til at se, om Ciscos dingenot virker?
Jep.
Og husk:
Får I brug for mig, behøver I bare at ringe.
I lige måde.
Det er underligt at tænke på, at det hele begyndte med bare os to.
Har du tænkt på, hvordan det kunne have været?
Jeg ved ikke, om det er nødvendigt.
Måske viste Dominatorerne os, hvordan vores liv ville have været.
Jeg ved, det var et fængsel, men på en måde...
På en måde var det en gave.
-Hold dig fra ballade. -Ja.
Der går hun.
Af sted til rumskibet, som om tidsrejser er helt normalt.
John, det er, som du sagde.
"Normalt" røg ud af vinduet, da den der ankom.
Jeg kommer nok aldrig til at forstå dig, men...
Du er en god mand.
Tak, Digg.
Tilgiver du mig for, hvad jeg gjorde?
Det er dig, der skal tilgive dig selv.
-Ja. -Held og lykke.
Tak, i lige måde.
Det burde vi gøre oftere.
At mødes, mener jeg.
Kan verden holde til det?
Jeg mente, uden at verden er truet.
Hvis verden ikke var truet, hvad ville vi så gøre?
Jeg siger bare, at næste gang får jeg dig.
Jeg har vundet to gange.
Første gang var det uafgjort.
Og anden gang?
Anden gang var der ingen vidner.
Superhastighed og spidse våben.
Vores liv er ikke just normale.
Jeg sagde til Kara, jeg ville prøve at vende tilbage til noget normalt
Men nu er jeg ikke så sikker.
Jeg ved, hvad du mener.
Vi har begge to set, hvordan et normalt liv ville se ud.
Det ville have været lykkeligt.
Men ikke helt.
Nej. Ikke engang tæt på.
For ting, der ikke er normale.
For et helt liv.
Oversættelse:Karen Dyrholm