Hej, Charles.
Jeg ser, du har fundet en kur for din blindhed.
Fremtiden er fuld af undere, kaptajn Hunter.
Jeg er ikke længere kaptajn, er jeg bange for.
Hvad har vi her?
Det er et biomorfisk implantat,
der er i stand til at ændre dets værts neurale processer.
En dag vil den her kunne stoppe vold, som vi kender den.
Eller på samme måde forøge den.
Jeg troede, ingen af os skulle kontakte den anden mere.
En ny trussel, en junta af en slags, er efter lansen.
-Jeg samler stumperne. -Hvorfor?
De er sikrere adskilt end samlet.
De er sikre ved Forsvindingspunktet.
Virkelig? Du sagde, tidsherrerne ikke var til at stole på.
Gjorde jeg? Pokkers. Det gjorde jeg også.
Så må vi nok gøre det på den hårde måde.
Hvor er den stump af lansen, jeg gav dig til at beskytte?
Jeg ved ikke, hvad du vil med den, men du finder den aldrig.
Eftersom du udgiver dig for at være forsker i kybernetiske implantater,
er mit gæt, at du har gemt stumpen
inden i dig.
Hvad sker der?
Lilys algoritme har fundet et stykke af Skæbnens lanse.
Hvornår? Ja, altså lige nu, men hvor er vi på vej hen?
Detroit, år 3000.
En rejse ind i en fjern fremtid. Hvor spændende.
Tal for dig selv.
Kom nu, hvem er ikke vild med fremtiden?
Jeg kan lide fortiden. Ja, den er fyldt med terror og vold,
-men fremtiden er... -Usikker?
Ja, og det skræmmer mig lidt.
-Så bliv om bord. -Synes du, jeg skal blive om bord?
Jeg er ligeglad, det er op til dig.
Jeg er en professionel tidsrejsende.
Hvis jeg skal besøge fremtiden, så gør jeg det.
Jeg siger bare, det er op til dig.
Og jeg "siger bare" klap i.
Nate, du bliver her, resten af os går ud og finder lansen.
Desværre fornemmer medaljonen ikke længere
lansestumpens tilstedeværelse.
-Så vi kom uden grund. -Måske ikke.
Gideon, har de sprut i år 3000?
Eller bedre endnu, Gideon, har du lansestumpens sidste position?
Find lige en lyskontakt eller noget.
Hvordan fanden ser en lyskontakt ud i år 3000?
Der er nok ikke så meget, man kan gøre med en lyskontakt.
Men alt andet er vildt anderledes end vores nuværende videnskab.
Amaya...
-Charles. -Hvor kender du liget fra?
Det er dr. Mid-Nite fra Retfærdighedsforbundet.
Hvad laver et medlem af AR så langt ude i fremtiden?
-Rest in peace. -Hvor sødt, Mick.
Nej, det er, hvad han skrev på gulvet. "R-I-P."
Det er ikke "Rest in peace."
Det er navnet på Dr. Mid-Nites morder.
Jeg forstår det ikke.
Vær lidt mere specifik. Det kunne være en lang liste.
Hvis vi går ud fra,
at legionen tog lansestumpen herfra,
-hvordan vidste de, den var her? -Uden medaljonen.
Rip må have fortalt dem det.
På en eller anden måde husker han, hvor stykkerne af lansen er.
Så er det godt, du lod ham flygte.
Er der noget, du vil sige?
Jax fortalte, at han ville myrde Rip i 1776.
-Og at du stoppede ham. -Fordi vi ikke er mordere, Amaya.
Bortset fra dig selv og hr. Rory og...
Jeg stopper med at hjælpe nu.
Jeg billiger ikke mord.
Men AR ville have fanget Rip uden hensyn til følelser.
Tror du, jeg lod Rip gå på grund af følelser?
-Ja. -Lad os lige holde en pause...
Jeg er ked af, din ven blev myrdet.
Og det er måske "sentimentalt," men mit team kommer før taktik.
Og som resultat satte du hele virkeligheden på spil.
Måske er det derfor, dit team taber så ofte.
-Undskyld afbrydelsen. -Glimrende timing, Gideon.
Din datter Lilys algoritme har identificeret
placeringen for et andet stykke af lansen.
Det kommer i bølger.
Hvor er det?
En lille ø ved navn Britannia, år 507.
LANSE - BRITANNIA ÅR 507
England i middelalderen.
Det her er lige sagen. En veldokumenteret bid af historien.
Riddere i skinnende rustninger, ungmøer i nød,
og det bedste af det hele... Ridderturneringer!
Ridderturneringer dukkede ikke op i England før 1300.
-Tag ikke det her fra mig. -Raymond.
Glem historien et øjeblik, vi er i en legendes tidsalder.
Husk, hvad Santayana engang sagde:
"Dem, der ikke kan huske historien, er dømt til at gentage den."
Var han en ridder? Jeg husker ikke hans navn.
Og jeg gik ret meget op i Arthurisk kendskab, da jeg var barn.
Hvis du gjorde, ville du vide, der ikke var ridderturneringer.
Vi må være enige om at være uenige.
Fint nok.
Dropper du også middelalderen, professor?
Ja, jeg var lige i gang med lidt research.
-Hvad har du gjort? -Undskyld?
Sig ikke undskyld. Det får dig til at lyde skyldig.
Jeg aner ikke, hvad du snakker...
-Hvad laver du? -Tyve. De har en særlig lugt.
Jeg troede bare, du ikke gik i bad.
-Hvad har du stjålet? -Hvor vover du bare antyde...
Hvad har du stjålet?
Dr. Mid-Nite skulle ikke bruge det, så jeg tænkte...
Jeg kunne ikke modstå det.
Og jeg foretrækker at bruge ordet "lånt."
Imponerende, der er stadig håb for dig.
Jeg siger bare, historierne du voksede op med, er kun det, historier.
Okay? Middelalderen var en tumultagtig periode.
Det var Roms fald, der førte til civilisationens fald.
Og lad mig endelig ikke begynde på helbred og sanitet.
Nej, lad være med det.
Kolera, difteritis, tyfus...
Og jeg nævner ikke hudsygdomme.
Apropos, hvorfor har du klædt dig som en spedalsk?
Det har jeg ikke. Det her er historisk korrekt.
I ser ud, som om I er på vej til et renæssancegilde.
-Hvad er der? -Vi bliver forfulgt.
Og selvom jeg var spedalsk,
ville jeg vække mindre opsigt end en flok riddere i skinnende rustninger.
Vent! Nej, jeg mener hol! Jeg mener, hør!
Gode ridder, vi gør ingen ondt. Vi er blot rejsende i landet.
Din dialekt er helt forkert.
Jeg, Raymond af Palmerne, og min flok af lystige mænd og kvinder,
anmoder ydmygt om at blive ledsaget til Camelot og audiens hos Kong Arthur.
-Kong Arthur? -Ja, du kan se hans våbenskjold der.
Jeg er Guenevere.
Vi vil eskortere jer til Camelot,
men den spedalske må blive uden for slotsmurene.
Jeg er ikke spedalsk!
-Mener du stadig, det kun er en historie? -Dette sted burde ikke eksistere.
Det er der ikke brug for her. I Camelot er alle lige.
Det er derfor, jeg er vild med ham.
Vores veje mødtes i skoven, mens vi sporede Den Sorte Ridder.
Hvordan ved vi så, de ikke er i ledtog med den nedrige skurk?
-Ray... -Deres Nåde,
jeg sværger, vi er ikke Deres fjender.
Vi er krigere på en mission, et kapløb mod ondskaben.
En stor ondskab hærger mit land disse tider,
kidnapper mine noble riddere af det runde bord, derfor
tilfalder det min klogeste rådgiver at måle sandheden i dine ord.
-Sig det ikke... -Hent Merlin!
Gør jer klar til at kæmpe jer ud herfra, hvis Merlin afgør imod os.
Det er Stargirl.
Hvad laver du i Camelot?
Det her fartøj. Det er helt fantastisk.
Apropos fantastisk... Merlin?
En identitet, jeg tog til mig for at passe ind.
Men hvad laver du i denne tidsalder?
Lad mig gætte, det har noget at gøre med Skæbnens lanse.
Vi fandt Dr. Mid-Nite i år 3000.
Han er død, Courtney.
Vi tror, han blev myrdet, fordi han havde et stykke af lansen.
Hvad ved I om AR's sidste mission?
Obsidian fortalte, at AR forsvandt efter en rejse til Leipzig i 1956.
Missionen var at finde Skæbnens lanse
og forhindre, den kom i fjendens hænder.
Hvordan endte I med at være spredt ud over tiden?
Der stødte en til vores mission, som sagde, han var en tidsherre.
-Rip Hunter? -Ja.
Han sagde, lansen kunne ændre selve tiden,
at den var for magtfuld til, at en person kunne besidde den.
Så vi brækkede den i fire stykker.
Hr. Hunter tog en...
Og sendte jer til tre forskellige tidsperioder.
Da jeg ankom til Camelot, var det et middelmådigt kongedømme.
For at hjælpe med at beskytte mit stykke,
formede jeg det til den legendariske Kong Arthurs hof
og hans riddere af det runde bord.
Jeg respekterer din hengivenhed,
men burde du ikke fortælle mig, hvor stykket er gemt?
Bare rolig, Amaya. Jeg lover, det er på et sikkert sted.
Din sporing i skoven var glimrende.
Der er ikke mange, der kan snige sig ind på mig sådan.
Jeg var kriger længe før, jeg var dronning.
Hvorfor lyder det, som om du foretrækker det?
Politik er ikke en af mine lidenskaber.
Men Arthur er en sand ven og alieret,
jeg tror på hans vision om et retfærdigt og fredeligt kongerige.
Fra hvad jeg har set, lever Camelot op til sit ry.
Hvor er den gode konge?
På jagt.
Han jager nok et vildsvin gennem skoven lige nu.
Gør dit værste, din slyngel.
Jeg vil hellere dø end overgive mig!
Så er du en idiot.
-Gør du det ikke forbi? -Nej...
Vi har noget andet i tankerne, Deres Majestæt.
Tænk, Marty og Mick går glip af det her.
Ja, ikke?
Jeg mener, hvornår er næste gang vi kan feste i Camelot?
Venner, se lige.
-Sir Galahad. -Hvor ved du det fra?
Fordi han sidder i Siege Perilous.
I hvad?
Kom nu. Sikke en historiker, du er.
Siege Perilous er et specielt sæde, reserveret til de pureste riddere.
Hvor mange gange jeg skal sige,
at der er forskel på legende og historie?
Jeg vil præsentere mig selv.
Sir Galahad.
Er den plads optaget?
Nu er den, min ven.
Undskyld, du hører det nok hele tiden, men jeg er en stor fan.
En fane?
Sådan en der laver vind?
Nej nej. Eller...
Jo, måske efter al den mad...
Nej, jeg mener, jeg er en stor beundrer.
-Du har hørt om mine bedrifter? -Ja.
Siden jeg var en bette knægt.
Det er svært at forklare.
Jeg er kun en tjener.
Det er min ære at tjene den sande inspiration til Camelots herlighed,
Kong Arthur.
For var det ikke ham, der sagde, at vælde må regere fornuftigt,
så det ikke blomstrer til tyranniets onde blomst?
Endnu en grund til at elske ham.
De melder Kongens tilbagevenden!
Arthur har fanget Den Sorte Ridder.
Arthur, jeg begyndte at...
Undskyld, men det var den eneste måde at komme ind på.
Hej, venner. Jeg ser, I har mødt min ven Arthur her.
Giv os et smil, Arthur.
Arthur...
Kongen har forladt bygningen.
Fik du hentydningen? En skam.
I bund og grund gør kongen nu, hvad jeg ønsker.
Så hvis han ikke skal gyde dit blod ud over hele gulvet,
foreslår jeg, du afleverer dit stykke af lansen.
Min tålmodighed er snart brugt op.
Stykket. Hvor er det?
Så længe jeg lever,
vil du aldrig få det.
Det kan være kortere tid, end du tror.
Stop, eller jeres konge dør!
Jeg behøver bare at tænke det, så skærer han sin hals over.
Ultimatum-tid.
Aflever stykket til mig ved daggry,
eller jeg kommer tilbage med en hær, der er lige så lydig som Arthur her.
Valget er jeres.
Camelot eller lansen.
Galahad, må du hvile i fred.
Din sorg og smerte er fordrevet.
Må Camelots evige lys skinne på dig.
Hvor kender du den Sorte Ridder fra?
Han hedder Damien Darhk.
Han arbejder med en speedster, der har vendt Rip Hunter mod AR.
Rip er ikke den eneste under deres kontrol nu.
Den tings mørke magi har gjort min konge, min egen mand
-til min fjende. -Det er ikke hans skyld.
Og dog så jeg ham myrde sir Galahad med mine egne øjne.
De må tro på, at Deres mand kan reddes, ellers er han virkelig fortabt.
Stopper vi ikke Den Sorte Ridders hær, ved vi det ikke.
Min dronning, du må være stærk.
Med Kong Arthur borte, vil hans riddere
se til dig for at lede dem.
Kongens kappe er Arthurs, ikke min.
Guenevere. Vent.
Somme tider falder kappen bare ned i ens skød.
Tro mig.
Jeg ved, det er svært. Du er klog.
Du er modig,
og du er den fødte leder.
Jeg ved, du kan gøre det.
Du så, hvad de gjorde ved Arthur.
Tænk, hvad de kan gøre med en hær af hjernevaskede riddere.
-Hvad foreslår du? -Stykket af lansen...
Vi skal have det ud af slottet.
Hvordan kan I beskytte lansen? I kunne ikke beskytte Dr. Mid-Nite.
Det er ikke rimeligt.
Jeg går ingen steder, og det gør stykket heller ikke.
Fascinerende. Den indeholder en slags
sofistikeret modtager... Det er tydeligvis samme teknologi,
jeg fandt i Dr. Mid-Nites laboratorium.
-Gamle? Du tog ikke... -Det kan du tro, han gjorde.
Han snuppede den fra den døde fyr. Selv jeg var imponeret.
Jeg var bare nysgerrig.
Det er godt, jeg tog den.
Komponenterne her lader til at være et sæt,
måske fungerer de sammen som sender og modtager.
Eller kommandør og soldat.
Præcis. Kommandøren bærer senderen,
han sender ordrer via et elektro-telepatisk signal
til modtageren, som soldaten bærer.
Alt, med et signal, kunne blive hacket.
Det er håbet, ja.
Så vi skal altså bare booste hjernekraften hos den, der bærer den...
Eller finde en, der har en usædvanlig kraftig hjerne.
Du mener dig?
Fint. Hvis du insisterer.
Det eneste, vi skal bruge nu,
er en prøvekanin.
En, hvis hjerne er føjelig.
Hvad?
Hallo, sir Savler-meget...
Gør resten af dine tinsoldater klar til at marchere.
Måske var jeg ikke tydelig nok.
-Gør mændene klar, Kong Arthur. -Som De ønsker, min herre.
Gør klar til at marchere!
Jeg vidste, vi ville få god brug for de ting.
Jeg vil gerne have, du rejser dig fra stolen.
Nej, jeg befaler dig, at rejse dig fra stolen!
Kan du mærke noget som helst?
En fremmed impuls? Et lille jag, måske.
Vent.
Jeg opfanger noget.
Gud, det virker.
-Jeg er sulten. -Det er en katastrofe.
Vent.
Det lader til, vores modstandere selv sender et signal.
Hvad betyder det?
Åh, gud!
Det betyder, legionen kommer efter Camelot.
Tapre riddere af Camelot.
Jeg ved, hvilken frygt I føler.
Vi står på undergangens afgrund.
Vores konge er blevet taget fra os.
Ondskaben kommer nærmere, og alt håb synes mistet.
Men vi må rejse os
og møde denne udfordring, som Arthur ville have ønsket.
Vi må huske, hvem vi er,
vi brødre og søstre,
vi krigere og venner.
Vi er ikke blot riddere,
vi er Camelot!
Den mørke hær nærmer sig!
-De er nået til den store skov! -Jeres troldmand kommer for sent.
Mener hun professor Stein?
Ligegyldigt. Vi vil afgøre det ved vores sværdspidser.
Camelot kalder på jer i nødens stund.
Vil I svare?
Hvem vil følge med mig ud på slagmarken?
Hvad har de gang i? De har ikke en chance derude.
Er det virkelig risikoen værd for en drøm?
Ja.
Fordi for længe siden betød den drøm alverden for en lille dreng.
Og han kan stadig huske den.
Det kommer ikke til at ende godt.
Hvad laver du?
Hvis ikke Stargirl vil give os stykket...
-Så stjæler du det? -Hun tænker ikke klart.
Jeg burde have vidst det.
Er du sikker på, det er sådan, du vil gøre det?
Stargirl var din holdkammerat, for ikke at nævne din ven.
Undergangslegionen vinder ind på os i dette øjeblik.
Der er ikke tid til følelser.
Vil du virkelig løbe risikoen for, at Damien Darhk omskriver historien?
Det vil jeg vel ikke.
Det sidder fast i stenen.
Ikke længe.
Det var snedigt.
Lad os komme ud herfra.
Læg det ned.
Vi burde angribe nu.
Lad mig vise dig, hvordan et ultimatum virker.
Disse såkaldte "Legends" har til i morgen tidlig til at levere lansen.
Du tror da ikke for alvor, at de vil gøre det, vel?
Sikkert ikke, men et møde på en slagmark er temmelig meget klogere
end at storme slottet.
Ja.
Jeg troede bare, du ville have min ekspertise. Jeg har, trods alt,
allerede fundet to stykker af lansen.
Et godt råd.
Tal til mig med respekt.
Den lille tingest på dit hoved kontrollerer ikke mig.
Jeg vil ikke skændes med dig, Amaya. Men gør det om nødvendigt.
Så gør dig klar, for jeg går ikke uden stykket.
Vi har nok fjender som det er uden at skændes med hinanden.
Du forlod os. Og jeg var der til at beskytte lansen.
Og jeg vil fortsætte med at beskytte den til jeg dør.
Fordi du ved, at gøre det rigtige er vigtigere
end at gøre, hvad der føles rigtigt.
Du er stadig medlem af AR.
Nej. Det er jeg ikke. Mit hjerte er i Camelot.
Dit hjerte?
Du af alle mennesker burde forstå.
Det var ikke pligt, der fik dig til Legends.
Du er forelsket i Arthur.
Dit fantasi-kongerige er en sand sæbeopera.
Hvordan kan jeg forlade
den mest ægte ting,
jeg nogensinde har kendt?
Jeg ved bare,
at Undergangslegionen ikke stopper, før de får det stykke.
Og når de gør det, er verden, som vi kender den, forbi.
Og det er derfor, du tager det, Amaya.
Jeg kan ikke gå. Så du må fuldføre min ed.
Beskyt lansen.
Godt, du hørte troldmanden.
Lad os smutte.
Det er forkert.
Og sig lige, at det ikke er Galahads sværd.
Jeg ved, det ikke er "historisk korrekt," men jeg kunne ikke lade være.
Det er som et sværd lavet af lys!
Ja.
Men kald det endelig ikke et lyssværd. Der er nogle varemærkeproblemer.
Varemærke! Er du gået helt fra forstanden?
Nej, jeg fokuserede al den joniske energi ind i Galahads sværd.
Alle tiders, men Sara siger, det er på tide at gå, så...
-Hvad? Men kampen er ikke begyndt endnu. -Præcis derfor vi smutter nu.
Amaya fandt stykket, så der er ingen grund til denne middelalderlige krigsførelse.
Gode nyheder, ikke? Lad os komme af sted.
Hvis du ikke hørte efter, så er det nu, vi løber.
Det kan jeg ikke.
Jo, du kan. Venstre fod, højre fod, gentag. Kom.
Nate, se dig omkring.
Alle de mænd er villige til at dø på slagmarken,
ikke for en lanse, men for en idé.
Nu forstår jeg det, Camelot handler ikke om historien,
ikke om nogle gamle, støvede bøger, der fik en ensom knægt gennem barndommen.
Det handler om en ædel idé,
at vi alle sammen kan forsvare det, der er rigtigt, uanset hvad.
Det kan jeg ikke gå fra.
Jeg tror dig, Ray.
Det gør jeg. Og Camelot er alle tiders,
men hvis du ikke kommer med nu, så vil du dø her.
Ville det tage livet af dig at støtte mig lidt?
Du forstår ikke, jeg tjekkede manuskriptet, jeg så din begravelse.
Tja...
Det lyder som det stof, legender er gjort af.
Gideon, lad os gøre klar til afgang.
Javel, kaptajn.
Det føles ikke rigtigt. Vi efterlader ikke bare folk i vanskeligheder.
De er riddere. Og de kæmper, så vi kan slippe væk.
-Med stykket af lansen. -Og uden Rip.
Find trøst i, at vi lever til at kæmpe en anden gang.
Legionen har allerede to stykker af lansen. Det er skidt,
men vi kan ikke risikere, de får yatzy.
Hvad i alverden er yatzy?
Systemet er oppe. Vi er klar til at tidshoppe.
Hvor er Raymond?
Med dette sværd slår jeg dig til ridder,
sir Raymond af Palmerne,
forsvarer af Camelot.
Rejs dig, gode ridder!
Jeg prøvede at overtale ham, men han vil absolut slås ihjel.
Ved han ikke, vi har lansestykket?
Han lader kun til at ville blive husket i en eller anden dum godnathistorie.
-Vi kan ikke efterlade ham. -Han valgte at blive.
Jeg ved, du vil følge AR-protokollen for enhver pris,
men det her er totalt åndssvagt.
Vi kan ikke risikere at miste lansestykket,
især når legionen opbakkes af ondgjorte riddere af det runde bord.
Jeg troede, I ville af-ondgøre dem.
Det ville vi. Hvis vi havde lidt mere tid.
-Det kan vi stadig. -Og hvis I ikke kan?
Hvor irriterende frits end er, så vil jeg ikke lade ham kæmpe alene.
Sæt dig. Det er en ordre.
-Hvad er en ordre? -Du skal ikke teste mig, Mick.
Du skal ikke true mig, Blondie.
Jeg kan dårligt tro, jeg er enig med hr. Rory...
-Jeg sagde, sæt dig! -Stop!
Jeg har allerede mistet et team.
Jeg kan ikke have, at min beslutning også splitter Legends.
-Hvad mener du? -Lyt til mavefornemmelsen.
Efterlad ikke Ray.
Det er måske sentimentalt, men teamet burde komme før taktik.
Okay, lad os gøre det.
Gueneveres riddere vil ikke holde længe mod Damien Darhks hær,
medmindre I tre...
Fjerner Dr. Mid-Nites tankekontrol. Vi er i gang.
Er vi?
Amaya, Nate,
er I klar til at blive middelalderlige?
Vent! Du har det omvendt. Jeg skal have senderen, ikke modtageren.
Jeg har en idé.
Hvad hvis det ikke handler om hjernekraft, men om intensitet, som hans?
-Det har vi ikke tid til. -Tag hundehalsbåndet på.
Jeg har flere patenter end han har forbrydelser, og det siger ikke så lidt.
At tro, hans hjerne er kraftigere end min...
Klap i!
Vent, klappede du i, fordi du ville, eller fordi han sagde det?
Få ham til at svare.
Svar manden.
-Forbløffende! -Det virkede.
Jeg vidste det. Okay.
Nu skal vi bare forstærke signalet.
-Hvad skal jeg gøre? -Bare hvil hjernen.
Vi siger til, når du skal overtage den onde hær.
-Endelig får jeg opfyldt min skæbne. -Gud hjælpe os.
Så... Du kom altså for at kæmpe for et fantasi-kongerige.
Jeg kom for at kæmpe for en ven.
En ret dum ven.
Nu skal du slippe mørket fri på de hjernevaskede riddere.
Lad dem komme ind i dit hoved.
Fyld deres hoveder med enhver brutal impuls, hvert et traumatisk minde.
Det kan være nok til at overbelaste systemet.
Spar dem intet!
Stakler.
Forsvind, djævelske troldmand!
Damien...
Beklager, jeg yder ikke førstehjælp.
For fanden, Ray.
Kommer du for at gøre det af med mig?
Hvad laver du?
Jeg redder dit liv.
Drop det, Ray. Du er en lovprist nørd, ikke en ridder.
Det er sir Raymond af Palmerne.
Og tillad mig på vegne af mit 12-årige jeg, at svare igen.
Vig, Damien.
Okay, jeg overgiver mig.
Ray!
Kom nu, åbn øjnene, din klovn!
Ray! Kom nu.
-Ray! -Hold op med at råbe ad mig.
Ray, din kloge satan.
Det er ikke Ray længere.
-Det er sir Raymond af Palmerne. -Ja.
Det kalder jeg dig aldrig.
Tak, Amaya.
Beretninger om din dåd vil fylde disse sale i længere tid, end du kan vide.
Æren er min, Deres Nåde.
Bliver du så?
-Som dig, har jeg fundet et nyt hjem. -"Som mig"?
Med Legends. Teamet passer dig godt.
Pas godt på dig selv, Courtney.
I lige måde, Amaya.
-Hvad handlede det om? -Bare et venskabeligt råd.
Ja?
Vi burde komme videre. Hvor er Ray?
Han sagde noget om at vise sin respekt for dronningen først.
Sjovt. Sara sagde præcis det samme.
Jeg ville bare sige farvel.
Det var en fornøjelse at møde Dem.
I lige måde, Sara Lance.
En stor fornøjelse.
Sara Lancelot...
Jeg bør gå nu.
Er det virkelig nødvendigt?
Det er jeg, Raymond af Palmerne, mylady, kommet for at byde den smukke dame farvel.
Åh, tusind undskyldninger, Deres Majestæt.
-Sara. -Kom bare ind, Ray.
Og tusind tak for din tjeneste for kongeriget.
Hvis dine rejser nogensinde bringer dig tilbage,
vil der altid være plads om det runde bord til sir Raymond af Palmerne.
Mange tak, mylady.
Enhver god legende ender med et kys.
Farvel, Guenevere.
Du må indrømme, det ikke er en højere intelligens, men snarere
dit sinds dybe mørke, der gjorde forskellen.
Indrøm det bare, min hjerne reddede dagen.
Det vil jeg bestemt ikke indrømme!
Godt, jeg indrømmer det,
at være omkring en legende føltes så virkeligt som de andre steder i historien.
Måske er legende og historie ikke så forskellige endda.
Måske er de bare
historier, der minder os om, hvor vi kommer fra, og hvem vi kan blive.
Så hvad siger du?
Vil du vide, hvordan du bliver husket i alles yndlingsgodnathistorie?
Næ.
Jeg vil hellere skabe min egen fremtid hen ad vejen.
Fint.
Der er noget, jeg vil sige til dig.
Jeg er et tvangsindlagt publikum, ikke?
Jeg ville slå dig ihjel for det, du gjorde ved Sara.
Men hun stoppede mig,
og det er jeg glad for.
Men tag ikke fejl,
du er ikke kaptajn, og det er ikke dit fartøj.
Ikke længere. Så hvis du så meget som tænker på
at gøre nogen på mit team ondt, vil jeg ikke tøve med at tilintetgøre dig.
Det føltes godt at få det ud, ikke?
-Gideon? -Jeg er her, kaptajn.
Det er du altid.
Tekster af: Elisabeth F. Hansen