Är det nåt fel på gränssnittet?
Jag trippelkollade anslutningarna, allt verkar vara på plats.
En artefakt från 33 e.Kr. pratar med en artificiell intelligens från 2100-talet.
Ge det tid.
Hej. Har det hänt nåt?
Inte ännu.
Säkert att Stargirl inte vet var min farfar är?
Nej. ARS tänkte att spjutet skulle vara säkrare
om de inte visste var Rip lämnade dem.
Fast Rip vet det, vilket betyder att domedagslegionen vet.
De kanske redan har min farfar.
Han kanske är död, eller blir torterad eller är döende eller...
Vi kommer inte låta det hända.
Det handlar inte bara om min farfar, -
- hela verkligheten står på spel.
Vilket borde vara motivation nog
för en viss pratande dator att arbeta lite snabbare.
Jag heter Gideon.
Och jag bearbetar informationen så snabbt jag kan.
Ta det lugnt. Låt Gideon göra sin grej.
Så fort vi fastställer var fragmentet befinner sig -
- åker vi dit direkt.
Vi kommer att rädda din farfar. Och verkligheten.
Jag har en idé.
Om det är att få "onda Rip" att berätta var och när kommendörkapten Steel är
- så har jag redan försökt. - Och han sa inget?
Jo, han sa en massa saker. Olika versioner av "dra åt helvete".
Vad ska vi göra med honom? Bara lämna honom i arresten?
Tills vi kommer på hur vi kan återställa hans sinne
är det planen, ja.
I arresten kan han i alla fall inte skada nån.
Gideon?
Jag vet att du är där...
Jag har blivit förbjuden att följa dina instruktioner, mr Hunter.
"Mister"?
Efter allt vi har gått igenom?
Jag är sårad.
Spaniel.
Bred.
Trehjuling.
Snälla, tvinga mig inte att göra det där.
Spaniel.
Bred.
Trehjuling.
Som ni vill... Kapten.
Va?
Vad är det som händer?
Jag har ingen aning.
Gideon?
Om det handlar om vad jag sa ber jag om ursäkt.
Gideon, vad är det som händer?
Jag är ledsen, men jag har inget annat val än att följa kaptenens order.
Kvinnor.
Jag gav dig inga...
Rip.
- Jag sa ju att jag kunde göra det. - Vad är det här?
Rip manipulerar Gideon.
Vi sa ju åt henne att ignorera honom?
Kaptenen verkställde en upphävningsorder och är på väg till Avhopparen.
Stoppa honom.
- Du menar döda honom? - Nej. Inget dödande.
Tråkigt.
Vi ser till att han inte dödar.
Kom igen!
Jax?
Jag kan inte gå till manuell pilot.
Gideon har tagit över kontrollen.
Ja, vi ser det.
Hon menar: "Kan du stoppa det?"
Jag tror att jag kan starta om hela systemet, inklusive Gideon, -
- men då måste jag stänga ner hela skeppet.
Gör det.
Gideon, starta spektrumprotokollet.
Startar.
Det är nog inte bra.
Självförstörelsesekvens påbörjad.
Definitivt inte bra.
Jax, hur går det?
- Ge mig en minut. - Du har fyra.
Mr Hunter...
Sänk vapnet. Vi vill inte skada dig.
Jo, det vill vi.
Ge oss medaljongen.
Vadå?
Den här?
Den enda chansen ni har att hitta den sista delen av ödesspjutet?
Du har ingenstans att ta vägen.
Så sant som det är sagt.
Nej!
Redo för omstart. Men all kraft försvinner i fem sekunder.
Gör det.
Okej. Navigationen är fortfarande nere.
Håll i er!
Kraschlandar vi igen?
Fantastiskt.
Är du okej?
Allt gör ont.
Var är vi?
Vi har landat i kritperioden.
Kallar du det där en landning?
Gideon? Är du tillbaka?
Ja, försöker du fortfarande döda oss?
Jag ber verkligen om ursäkt för det.
Hur många gånger måste jag säga det? Mick Rory får inte styra skeppet!
Det var inte Mick.
Det var Gideon.
Jag bad om ursäkt.
Vi är tydligen i kritperioden.
69 997 983 f.Kr. för att vara exakt.
Nio åttiotre. Det är...
Exakt samma år som Rips tidsskingrare placerade mig.
Ett jäkligt stort sammanträffande.
Inte helt.
Den plötsliga omstarten av mitt navigationssystem
tvingade mig att ta den äldsta destinationen i loggen.
Jag bryr mig inte om hur vi hamnade här. Tidshoppa oss bara härifrån. Nu!
Jag kan tyvärr inte göra det.
Vi förlorade skeppets primära tidsavskiljare under kollisionen.
Men om vi kan hitta avskiljaren och reparera den?
Då skulle alla system återgå till det normala.
Jag hämtar den. Det är ju mitt gamla grannskap.
Okej. Gå.
Men ta med dig Nate och Amaya. Du behöver inte gå ut dit ensam.
Varför får inte jag gå till Jurassic Park?
För att du måste hota Rip.
- Enkelt. - Jag sa "hota", inte "skada".
Eftersom medaljen är förstörd
är kapten Hunter den enda
som kan berätta var kommendörkapten Steel och sista delen av spjutet är.
- Vi kan väl gå in i hans huvud? - Det går ju inte.
Jo. Tidsherrarna gjorde det mot mig hela tiden.
Gjorde vadå?
Koggi-nånting.
Kognitivt intrång.
Precis.
När ett medvetande går in i ett annat.
Men det är inte möjligt.
Teknologin utvecklades 2137 av tidsherrarna -
- och användes som en extrem form av tvång.
KI-enheter är standard i alla tidsherre-farkoster.
Så i teorin kan vi gå in i Rips sinne -
- och ändra honom igen?
Korrekt.
Jag sa ju det.
Inget får igång hjärtat så bra som frisk kritluft!
Kom igen nu! Skynda er!
Din farfar är en av de modigaste personerna jag känner.
Om nån kan stå emot domedagslegionen är det han.
Ja. Jag hoppas att du har rätt.
Det brukar jag ha.
Jag har avskiljarens placering.
- Åh, nej. - Vad är det?
Den verkar vara i Gertrudes territorium.
Vem är Gertrude?
Oroa er inte. När det är så här kallt ligger hon nog i ide.
Eller inte.
Kognitivt intrång skapar en hjärnlänk mellan två eller fler objekt.
Kapten Hunter ansåg det vara barbariskt och fruktansvärt farligt.
Tror ni att ni två kan förstå det här med "kognitivt intrång"?
Ja, med professorn som min assistent.
- Du skämtar. - Jag skämtar inte. Ge mig en öl.
- Vem går in? - Jag.
Jag tog Rip till det här skeppet. Det är mitt ansvar.
Aldrig. Jag låter dig inte gå in ensam.
Hörde du inte vad Gideon sa?
"Barbariskt och fruktansvärt farligt."
Och därför behöver Sara förstärkning.
Och Rip litade på mig.
Han utsåg mig till chefsmaskinist.
Du är den enda maskinisten.
Min poäng är att om nåt av den gamla Rip finns kvar där inne måste jag hitta honom.
Visst, men kom ihåg att vår prioritet måste vara -
- att upptäcka var den sista delen -
- av spjutet och dess beskyddare finns.
Ölen, professorn.
Hämta ett sexpack.
Hur långt är det till avskiljaren?
Den borde vara precis där framme.
Vänta här. Jag går och kollar.
Tack.
Nån känner sig hemma i alla fall.
Jag har alltid varit mer för inomhusinlärning.
Ge mig en bok om den här tiden och djurlivet i den här eran -
- så kastar jag kunskapsbomber som om det var mitt jobb.
- Nate. - Vad är det?
Rör dig inte.
Varför inte?
Herregud.
- Håll dig lugn. - Hjälp! Få bort den. Sparka den.
Döda den. Har du den?
Äckligt.
Jag antar att du är rädd för ormar?
Och det är inte du?
Djur anfaller bara om de är provocerade eller desperata.
Din slingriga vän försökte inte skada dig.
Han trodde att du var en del av trädet.
Så du kommunicerar med alla djur?
Du är som en attraktiv dr Dolittle.
Det finns ett djur som kan överraska mig.
Flörtar du med mig?
Kanske...
Vad hände med "lagkamrater fraterniserar inte"?
- Courtney. - Stargirl?
Hon gav mig rådet att vara sann mot mig själv...
Det kanske är dags för mig att släppa gamla regler.
Mycket har förändrats sedan jag lämnade 1942.
Jag har förändrats.
Och...
Kanske...
Att utforska det här...
Vad det än är...
Inte är en så dålig idé.
Det är inte alls en dålig idé.
Spring!
Vad hände?
Hon kände nog min lukt.
Ja. Definitivt.
Fråga. Vad kommer vi att se när vi går in i Rips sinne?
Ingen aning.
Vänta. Va?
Jag har sett det göras och känt det göras. Jag har aldrig gjort resan själv.
Eftersom ni går in i hans undermedvetna -
- misstänker jag att det kommer se ut som nåt som är bekant för vår gamla kapten.
Här. Ta på de här.
Gideon varnade oss att ni inte får stanna längre än en timme, -
- annars kan överföringen bli permanent.
Du menar att vi kan fastna i Rips huvud för alltid?
Precis.
Men tryck på den röda knappen -
- så ger ni er själva en elchock som borde få ut er därifrån.
Mindre snack, mer verkstad.
Mick har rätt. Kör på.
Lycka till.
Jag tror att det fungerade.
Jag tror att vi är inne i Rips sinne.
Grey sa att Rips hjärna skulle se bekant ut.
Om det här är Vågryttaren kanske vi hittar honom på bryggan.
Rips minne av Vandal Savages trupper.
Om det här stället är fullt av Rips hemska minnen -
- om när han var tidsherre...
Då kan skeppet krylla av otäckingar från alla eror.
Vi måste ha vapen.
Är du säker på att de fungerar här?
Jag vet inte.
Jag har aldrig varit i nåns huvud förut.
Frys!
Ja, jag tror att de funkar fint.
Sara...
Du hör inte hemma här.
Kom...
Hjälp, jag är ett as i Rips sinne.
Om det är så där hans undermedvetna ser dig...
Det förklarar varför han vill döda oss.
Om det stämmer...
Så finns det mer än bara "bisarra jag" på det här skeppet.
Onda Ray? Onda Stein?
Onda Mick?
Det är väl bara vanliga Mick, men ändå...
Okej. Vi måste hitta Rip, hämta vad vi behöver och sticka.
Ja.
Jag tror att vi skakade av oss henne.
Okej. En snabb fråga, Ray.
Din dinosauriedam där... Du sa att hon kände igen din lukt.
- Vänta, hon hette Gertrude, eller hur? - Just det.
Jag fick känslan av att Gertrude inte gillar dig så mycket.
Raymond, vad är det du inte berättar?
Tja...
Det råkar vara så att dinosauriedamer har en stark modersinstinkt.
Och?
Jag kan ha ätit ett av hennes ägg.
Vad? Jag var utsvulten. Jag behövde protein.
Ett ägg räckte till typ 70 omeletter.
Jag ångrar ingenting.
Okej. Men du måste berätta sånt -
- innan vi går in i Gertrudes territorium.
Det är här avskiljaren landade.
Om du vill hindra domedagslegionen -
- från hitta din farfars del av spjutet -
- måste vi hämta den.
Vi klarade det.
Bor det nån här?
Brukade bo.
Här överlevde jag i sex månader.
Vad är det som luktar?
Urin från en tyrannosaurus-hane.
Det enda sättet att hålla Gertrude borta -
- var att hälla det överallt.
Och var hittade du urin från en tyrannosaurus-hane?
- Tja... - Jag vill faktiskt inte veta.
Vill jag veta vad de här är?
Den här ser ut som kapten Lance.
Och den här ser ut som en liten Rory.
Jag...
Jag kan ha varit en aning ensam.
Men kolla, solen är på väg ner.
Jag kan gå och fånga en leguan -
- och laga min världsberömda leguansoppa.
Nej tack, det är bra. Jag tog med energikakor.
Energikakor? Kom igen...
Vi är i kritperioden.
Du måste i alla fall testa det lokala köket.
- Nej. - Okej.
Lämna inte urinområdet.
Så...
Här står vi.
Och väntar på färsk leguan i Rays skeppsbrottsläger.
Bland dinosaurier.
Så det här är våra liv nu.
Jag vet att du vill tillbaka till skeppet, -
- men det finns inget vi kan göra just nu förutom att vänta.
Ingenting.
Tur att jag inte har glömt mina överlevnadstekniker.
Som att cykla.
Jättebra.
Okej, så när vi väl hittar Rip, hur ska vi få honom att berätta -
- var Nates farfar är, om...
- Om Rip tror att vi alla är onda? - Ja.
Vi tar ett problem i taget.
Vilket är vårt andra problem?
Hitta Rip.
Jag tar hand om de här.
Ni borde inte ha kommit hit.
Det här är vårt skepp.
Men det finns alltid plats för en sån här liten sötnos.
Vi har gott om plats i arresten.
Det här är bara i Rips sinne.
Det här är inte verkligt. Ni är inte verkliga.
Jaså?
Känns det där verkligt?
Hallå?
Rip...
Håll dig borta från mig!
Ta det lugnt.
Jag ska få ut dig härifrån.
Få ut mig?
Du satte mig här.
SOS.
Sara.
Sara, det är jag.
Jag visste inte att du kunde morse.
Mr Jackson. Jag hoppades att du skulle höra min signal.
Vem är du?
Allvarligt?
Efter all tid vi har tillbringat ihop...
Jag tror att jag hade kommit ihåg...
Är du ett av Rips fantasifoster?
På sätt och vis.
Men jag är mycket verklig.
Lika verklig som Vågryttaren.
Gideon?
Hej, mr Jackson.
Vänta. Hur kan du vara Gideon? Du...
Ser jag inte ut som du tänkte dig?
Jag har alltid sett dig som rödhårig.
Men det här är Rips värld, så vi är väl bara här, eller hur?
Jag måste hitta honom.
Jag måste fråga honom var Nates farfar är.
Det blir inte lätt att få svar på det.
Vad menar du?
Eobard Thawne förvred hans medvetande.
Gjorde vänner till fiender.
Men du är fortfarande en vän.
Varför förvreds inte du?
Mr Thawne tänkte aldrig -
- att skeppets artificiella intelligens behövde förvridas.
Men vi har ont om tid.
Och kapten Hunters riktiga minnen fördunklas för var minut som går.
Snart kommer de vara helt borta.
Det är okej. Jag tänker inte skada dig.
Du är rädd för att du tror att jag är en av dina kidnappare, -
- men det är en lögn.
Allt du ser på det här skeppet -
- finns bara i ditt sinne.
Jag förstår inte.
Rip.
Det är okej.
Håll dig borta!
Mer leguan?
Nej, jag är mätt.
Men det var jättegott. Tack.
Hörde du, jättegott? Du missar nåt här.
Ja. Jag klarar mig.
Vart ska du?
Hämta mer ved till elden.
- Jag kan hjälpa dig. - Jag kan gå.
Jag kan ta hand om mig själv.
Så vi kurar ihop oss för att hålla värmen?
Du kan inte göra det.
Vad? Motstå din charm?
Du kan inte dejta Amaya.
Jag dejtar inte Amaya.
Du gör nåt med henne.
Varför tror du att jag tjoade när jag kom tillbaka till lägret?
För att du är den sortens kille som ännu säger "i ett huj".
För att jag inte ville störa er i nåt fuffens.
Och som ännu säger "fuffens".
Jag dejtar inte Amaya.
Men vad gör det om jag gjorde det?
Det skulle inte bli konstigt på skeppet.
Det är inte... Jag bryr mig inte om det.
Jag har dejtat på skeppet.
Har du? Vem? Sara?
Jag vet att hon är bisexuell, men jag...
Nej, jag bryr mig om Amayas dotterdotter.
- Har du dejtat henne? - Nej, jag har träffat henne.
Förr eller senare måste Amaya återvända till hennes hem i Zambesi i 1942.
Och hon kommer att få en dotter.
Och sedan en dotterdotter -
- som kommer att ärva Amayas totem -
- och bli en superhjälte i Detroit.
Om du ändrar Amayas öde -
- hotar det Maris existens, -
- och alla liv som hon har räddat.
Amaya är inte som oss andra.
Vi valdes för att vi inte spelar nån roll för tiden.
Men det gör Amaya.
Hon är speciell. Hon har ett öde.
Och det har hennes ättlingar också.
Varför har du aldrig sagt nåt?
För att det är farligt att veta för mycket om sin framtid.
Särskilt för henne.
Vad menar du?
Det är en lång historia, men...
Den slutar med att hennes by förstörs -
- och att hennes dotterdotter hamnar i en fosterfamilj.
Ray...
Jag måste berätta för henne.
Det får du inte.
Det här är enda sättet.
Sitt ner, professorn.
Hans hjärta slår alldeles för snabbt.
Jag sa sitt.
Du tror att jag överreagerar...
Nej, det gör jag inte.
Du bryr dig om honom.
Jag förstår det.
Men sättet du beter dig på hjälper honom inte.
Hur ska jag bete mig då, mr Rory?
Upplys mig med din enorma känslomässiga visdom!
Du glömmer att jag också haft en partner.
Snart och jag fungerade så bra ihop -
- för att vi litade på varandra.
Vi var vänner.
Vi såg efter varandra.
Du har kanske valt fel liknelse. Din partner är död.
Jag är fortfarande på det här skeppet.
Vad är din poäng?
Du är inte direkt purung.
Vad är din poäng?
Min poäng är att du inte kommer att vara här så mycket längre till.
Och Jax måste lära sig att göra saker på egen hand.
Sluta behandla honom som ett barn, -
- och mer som en partner.
Partner.
Du kastade mig precis mot väggen utan att röra vid mig alls.
Ja. Jag visste inte att jag kunde göra det.
Om du kan kasta mig tvärs över rummet så kan du öppna den där dörren.
Det här är ditt sinne. Du styr allt.
Varför bryr du dig om att få ut mig härifrån?
För att jag behöver din hjälp.
Du skickade ARS på ett uppdrag att skydda ödesspjutet.
Men domedagslegionen har hittat alla fragment.
Förutom ett.
Kommendörkapten Steel har det.
Och det är bara du som vet var han är.
Så du måste resa på dig.
För du är kapten Rip Hunter.
Och det här är ditt sinne, ditt skepp, dina regler.
Jag är Rip Hunter.
Vågryttarens kapten.
Och jag tänker öppna dörren med mitt sinne.
Du fixar det här.
Kapten Hunter?
Kapten Lance.
Vem är du?
Sara, Gideon. Gideon, Sara.
Är du Gideon?
Hej, kapten Lance.
Men du är... Jag menar, du är verkligen...
Människa?
Jag tänkte säga "het", men det också.
Nu sticker vi.
Okej. Du måste berätta för oss var kommendörkapten Steel är.
Jag vet inte.
Kaptenens medvetande är fortfarande styrt av den här platsen.
Om han ska kunna berätta det -
- måste ni få ut honom härifrån.
Du säger det, -
- men hur får vi ut honom ur sitt eget huvud?
Vi måste påminna honom om vem han egentligen är.
Alla artefakter från kapten Hunters tidigare liv finns i...
Salongen.
Det kanske kan få igång hans minne. Kom.
Rip vet vem han är.
Han är vår fånge.
Eller hur?
- Se efter Rip. - Alltid.
Vad tänker ni göra?
Antar att vi måste spöa oss själva.
Nån verkar ha glömt att ta med sig sina krafter.
Det spelar ingen roll var Jax tar vägen.
Vi är fler än er.
Den enda skillnaden är...
Att vi är verkliga.
Det är verkligen kört.
- Är det där... - Avskiljaren?
Ja, och om jag inte är hög ligger den mitt i ett...
TIDSAVSKILJARE UPPTÄCKT
Tyrannosaurus-bo.
Jag hoppas att omeletterna var värt det.
Jag går.
Det är min farfar vi tänker rädda genom att laga skeppet.
Och han är min vän.
Sant och sant.
Men Gertie är mitt problem.
Återvändsgränd.
Jag har den!
Den är tyngre än den ser ut.
Vad är det där?
Hör ni nåt?
- Jag fixar henne. - Nej.
Vi måste springa!
Amaya!
Vad gör hon?
Fantastiskt!
Vad fan hände?
Gertrude och jag pratade lite. Kvinna till kvinna.
De andra kommer att bli avundsjuka att de missade det där.
De är säkert helt uttråkade på skeppet.
Jag tog hand om onda jag.
Nu måste vi hitta Rip.
Vad fan?
Jag kastade precis ut honom ur lastrummet.
Vi kan visst inte döda dem, eller hur?
Det kan bara Rip.
Kom igen. Gör nåt.
Jag vet inte vad som är verkligt och vad som är fantasi.
De är verkliga, kapten.
Mindre snack, mer död.
Nej!
Det här är mitt skepp.
Och ni ska lyda mina order.
Rip? Är det verkligen du?
Jag vet inte vem jag är längre, mr Jackson.
Vad jag vet är att vi måste ut härifrån.
Vad är det som händer?
Det här fanns bara för att Rip trodde på det.
Men nu han har sett sanningen...
Ni måste gå. Tack.
Tack för att ni trodde på mig. Även när jag inte gjorde det.
- Du måste gå. - Jag kan inte bara lämna dig.
Du måste. Så att du kan säga åt Martin och Rory, -
- förhoppningsvis Martin, att få ut mig.
Okej.
Vad hände? Varför har inte Sara vaknat?
Hon är fortfarande fast där inne. Vi måste väcka henne.
Mr Rory sa att om vi gör det -
- riskerar vi att hon fastnar i Rips sinne för alltid.
Så här är det.
Rips sinne kollapsar.
Okej.
Tack och lov.
Men kaptenen då?
Du...
Du var här med mig.
Hela tiden i det här fängelset.
Du hjälpte mig att ta mig igenom det.
Precis som du har lett mig i säkerhet under alla våra år på skeppet.
Det är mitt syfte, kapten.
Ja, men...
Om den här platsen inte är verklig -
- betyder det att du inte heller existerar?
Inte i den här formen, nej.
Men om du inte släpper mig...
Så kommer du inte heller att existera.
Inte på ett sätt som betyder nåt.
Jag kan inte lämna dig, Gideon.
Nej, kapten. Det kan du inte.
Jag kommer alltid att vara här.
Rip?
Var är jag?
Hemma.
Det borde göra susen.
Hur ser det ut?
Jag vet inte. Jag är ingen tidsskeppsmekaniker.
Eller en mekaniker överhuvudtaget.
Sant.
Tidsavskiljaren fungerar som normalt, dr Palmer.
Kunde hon inte ha sagt det tidigare?
Jag är säker på att hon fortfarande är arg på mig.
Du vet väl att jag hör dig?
Tack, Gideon.
Jag har tänkt på vad du gjorde med dinosaurien i flera dagar.
- Jaså? - Ja.
Mitt rum. Ikväll.
Jag ska ge dig nåt annat att tänka på.
Hur går det?
Hej...
Gideon säger att det är bra.
- Vi är redo att åka. - Inte vad jag menar.
Jag ber om ursäkt.
Jag kanske var lite överbeskyddande.
Du och Amaya är båda vuxna.
Jag är säker på att ni kan hålla det på en oseriös nivå.
Det ska jag inte vara i vägen för.
Nej, du hade rätt.
Jag kan inte hålla det oseriöst.
Vad förändrades?
Jag såg henne nästan bli uppäten -
- och trodde att hon skulle dö, -
- och sedan såg jag en av de mest episka häftigheterna -
- jag sett i mitt liv. Så...
Så inte oseriöst.
Nej.
Men jag måste avsluta det, eller hur?
Det finns ju inget att "avsluta" direkt. Men...
Jag kan inte låta det fortsätta.
- Nej, jag tror inte det. - Jag vet.
Jag är ledsen.
Jag börjar imorgon.
Där är du.
Hej. Är alla redo?
Okej, bara en minut. Jag måste omkalibrera tidsdriften.
Är du okej?
Jag blev påmind om -
- att parters måste tro på varandra.
Du vet att har total tilltro och tillit till dig, Jefferson.
Du är smart och formidabel.
Nåt som jag måste tänka mer på.
Trevligt att allt fortfarande passar.
Det är ganska svårt att gå upp i vikt -
- som filmstudent.
Minns du?
Allt.
Jag är verkligen ledsen.
Det var inte du.
Det här är du.
Dr Palmer och mr Jackson är färdiga med reparationerna.
Vi är redo att tidshoppa, kapten.
- Tack, Gideon. - Tack, Gideon.
Vi ses på bryggan.
- Gideon? - Ja, kapten?
Jag...
Jag är verkligen ledsen för allt jag gjorde mot dig.
För att du tvingade mig att odugliggöra skeppet, eller vår kyss?
Hur visste du...
Den senare var ganska angenäm.
Det var den, Gideon.
Det var den.
Välkommen tillbaka, kapten.
Mr Hunter.
Det är skönt att vara tillbaka, Martin.
Dr Palmer.
Väldigt trevligt att se dig igen.
Du vet väl att du nästan förstörde Stjärnornas krig?
Ja, förlåt för det.
Vågryttaren verkar vara i perfekt skick.
Tja, hon är inte så illa.
Jag gillade dig bättre när du dödade folk.
Jag ser att inte allt har förändrats under min frånvaro.
Ms Jiwe, jag hade äran att tjänstgöra tillsammans med dina landsmän.
Inklusive dr Heywoods farfar.
De talade alla väldigt väl om dig.
Den här gruppen talar väldigt väl om dig också.
Trevligt att träffas, Rip.
På riktigt.
Alla är väldigt otypiskt trevliga.
Men vi hoppas alla att du vet -
- var sista delen av ödesspjutet är.
Det gör jag.
NASA: S FLYGANLÄGGNING 1970
Jag hörde att du har flyttats upp till huvudbesättningen för Apollo 13.
Ja.
Synd om Ken, men jag är mångalet glad.
Fattar du?
Fyndigt.
Om du bara kan gå dit bort -
- så behövs det några prover för att godkänna dig.
Ta alla prover du vill.
Jag vill bara komma med på skeppet.
Tja...
Vi får väl se.
Undertexter: Laidi Kirsta