År 2166
erövrade den odödliga galningen Vandal Savage världen.
Han mördade min fru och mitt barn.
Jag har samlat ett elitteam
för att jaga honom genom tiderna och stoppa honom från makten.
Men min plan
motarbetas av organisationen jag har svurit min lojalitet till:
Tidsherrarna.
De är inga hjältar i framtiden,
men om vi lyckas
blir de ihågkomna som legender.
Detta har hänt...
Jag var hon.
Tragedi eller hjärtesorg.
Så slutar det varje gång,
om mannen inte är Carter.
Tidsherre Druce?
Du och dina vildar har gått bärsärkagång genom historien.
Det är därför vi arbetar ensamma.
Det är riskfyllt att ha ett team.
Tidsherrarna har beslutat om Omegarutinen mot oss alla.
De har skickat Pilgrim.
Vem är det?
Det är tidsherrarnas dödligaste torped.
Hon ger sig på våra yngre jag.
Kaylex Druzan.
Du har funnits skyldig till tidsbrott av första graden...
TIDSHERRERÅDET
...och dömts till döden genom Omegarutinen.
Pilgrim har tagit kontakt med ditt yngre jag.
Det är snart över.
Bra jobbat. Här är ditt nästa uppdrag.
De här individerna har manipulerat tidslinjen
vid flera tillfällen utan tillåtelse.
Sök reda på deras yngre jag
och eliminera dem.
-Jag är inte i mitt rätta element. -Det är jag.
Håll ögonen öppna efter Pilgrim.
Enligt Gideon är det 97 procents chans att hon attackerar dig
här och nu.
Okej.
Den unga Rory är inte där inne.
Men vi hittade hans föräldrar. De är döda.
Var kan han vara?
Följ med mig om du vill överleva.
Jag har alltid velat säga det.
-Är det ditt yngre jag? -Vad sa du till honom?
Att vi är hemliga A.R.G.U.S.-agenter.
-Han gick nog på det. -Det är klart. Han är ju blåst.
Inget illa ment,
men är det verkligen smart att lämna honom oövervakad?
Du har rätt. Ha det så kul.
-Du verkar lugn. -Menar du med tanke på
att en temporal prisjägare försöker mörda våra yngre jag?
Jag tänkte uttrycka det mer taktfullt än så, men ja.
Jag har nog lärt mig att leva med det ständiga hotet.
Antingen har du blivit bättre, eller så har jag blivit lat.
Du bestämde dig visst för att strunta i det ditt Vilda västern-jag sa
om att vara med Ray.
Att strunta i det hon sa var ditt råd.
Lyssna inte på mig.
-Berättade du för honom vad hon sa? -Visst.
"Förresten, Ray, kvinnan jag träffade 1871var jag.
"Hon sa att vår kärlek är dödsdömd för att du inte är Carter."
-Jag tolkar det som ett "nej". -Ray och jag är lyckliga.
Vi borde få njuta av det innan jag måste
tynga honom med den "dödsdömda kärleksaffären".
Ja, för vem vill ha ett förhållande baserat på ärlighet och kommunikation?
Ett förhållande baserat på en forntida egyptisk förbannelse
är inte mycket bättre.
Mr Rory, hur mår du? Ditt yngre jag, menar jag.
Jax passar honom.
Den unga mannen har precis förlorat sin familj. Han kanske behöver gråta ut.
Jag gråter inte. Tack för att du räddade mig, snobbfrillan.
Ingen orsak.
Men jag fattar inte varför
Pilgrim inte kan åka en vecka bakåt
och döda den unga Rory då?
Omegarutinen kräver precision.
Flera försök kan skada tidslinjen oåterkalleligt.
Hon får bara en chans att döda oss.
Och vi får bara en chans att hämta upp era yngre jag
innan hon trycker av skottet.
Enligt det temporala kölvattnet efter Pilgrims tidsskepp
är det 96 procents chans
att hon är på väg till Starling City, omkring 2007.
Pilgrims nästa mål är ms Lance.
POLISMYNDIGHETEN
-Namn? -Lance. Sara Lance.
Det här är löjligt.
Är det inte idag man ska ta med sin dotter till jobbet?
Jo, om man går på mellanstadiet.
"Pappa, jag ska skriva om rättssystemet.
"Jag vill se hur det ser ut."
Inte i en fängelsecell.
Vad synd, för det är nästa stopp på rundturen.
Du njuter lite väl mycket av det här.
Det är varje pappas dröm
att låsa in sin dotter tills de fyller 30.
Kanske till och med 40.
Vad i...
Pappa!
Ut härifrån! Fort!
Herregud, hon är...
Rätt grym, va?
Jag satte henne i lastutrymmet med miniversionen av dig.
Ju mindre de vet, desto bättre.
Ska du verkligen lämna pappas flicka med den där tölpen?
Jag lärde mig tidigt hur man skulle ta killar som dig.
Har Gideon räknat ut vem som blir Pilgrims nästa mål?
-Vad märkligt. -Märkligt eller dåligt?
Gideon, sök efter Pilgrim igen.
Tyvärr. Tidslinjen visar inga spår efter temporala förvanskningar.
Jag tycks inte kunna spåra Pilgrim.
-Det låter inte bra. -Nej. Det är raka motsatsen.
Om vi inte kan spåra var Pilgrim är,
kan hon ge sig på vem som helst av er när som helst.
Gideon spårade Pilgrims temporala kölvatten.
Jag trodde inte att det gick att dölja spåren efter tidsresor.
Det går om man har tidsherrarna på sin sida.
Hur funkar det? Kan hon resa vart som helst, till vilken tid som helst?
Hon kanske dödar nån av oss i detta nu.
-Och om man dör i det förflutna... -Dör man nu också.
Oj, vad spännande.
Hur lång tid tar det för det förflutna att få effekt?
Kan jag vara död utan att veta om det? Jag kanske är död nu.
Hallå?
-Är det nån som hör mig? -Nej.
Det viktiga är att inte få panik.
Nån spelar rysk roulett med våra yngre jag.
Varför skulle vi få panik?
Det finns några undantag. Kendras förmåga till reinkarnation
gör att det inte finns nån mening med att ge sig på henne.
Och att avlägsna en före detta tidsherre
från historien vore farligt för tidslinjen.
Så lägligt, då.
Vad ska det betyda?
Inget. Det bara slog mig att du aldrig berättat om ditt förflutna.
Och jag litar inte på män med hemligheter.
Ju mindre ni vet om mig,
desto mindre värdefulla är ni för våra mångtaliga fiender.
-Som jag sa: Så lägligt. -Bråkar de?
Vi bråkar inte. Vi utbyter idéer.
Inte ni, utan de!
Hon slog mig.
Miffot sa att han gillar hur jag luktar.
Jag brukar sköta det snyggare, men jag är lite stressad nu.
Håll händerna för dig själv. Och slå med öppen hand nästa gång.
Och du...
Du är inte hennes typ. Måste jag sära på er?
Nej.
När får jag åka hem?
Du är tryggare här, tro mig.
Var är vi ens? Och varför ser du ut som jag?
Kan du inte berätta vad det är som händer?
Det är bättre om du inget vet.
Och vi är lika varann för att...
För att vi är släkt, på sätt och vis. Du måste lita på mig.
Min pappa är säkert jätteorolig.
-Om han förlorar mig... -Det gör han inte.
Nånsin.
Jag lovar.
Hej.
Visste du att Rip har en hemlig gömma med flingor från förr?
Jag har alltid gillat Fruit Brute.
Är allt bra?
Jag är på helspänn.
Vi har gått igenom mycket tillsammans,
men du har aldrig tröstätit sockriga flingor förut.
Okej...
Jag har alltid tänkt mycket på framtiden.
Nu måste jag tänka på det förflutna
och emellanåt på nutiden...
Vet du vart jag återvänder när saker och ting urartar?
Alltid, med andra ord.
Jag återvänder till de där två åren i Hub City, när det bara var vi två.
Det kändes som om vi hade en evighet.
Ja.
Det gjorde mig lugn.
Precis innan Rip och teamet återvände,
skulle jag...
Ray!
Vad är det?
Herregud!
Gideon, vi behöver hjälp! Ray...
Vad händer med honom?
Han har svåra invärtes skador.
Vem ligger bakom det?
En genomsökning av mr Palmers tidslinje
visar på en tidsanomali 19 december, 2014.
I närheten av Palmer Technologies.
Pilgrim. Gideon, ta dit oss direkt!
Vem är du?
Ingen. Vi har det gemensamt.
Vi måste få dig i säkerhet.
Vad är det? Vem är hon? Vem är du?
Jag hinner inte förklara nu!
Rip och teamet räddar dig i det förflutna och jag är här nu.
Jag vill tillbringa den tid vi har kvar med dig.
Min dräkt.
Den fungerar.
Mr Palmers värden stabiliseras.
De klarade det.
Det är nog du som ska ha äran för det.
Jag vill ju inte missa vår framtid.
Jag menade det.
Jag älskar dig.
Du hittade visst ringen.
Ringen?
Ett märkligt sätt att förlova sig på, men...
det funkar.
Pilgrims sätt att vända våra angrepp mot oss...
Som om tiden gick baklänges.
Det kallas temporal mikromanipulation.
Förmågan att kontrollera tiden i sin omedelbara närhet.
Vi hade tur som lyckades rädda dr Palmer.
Vi har alltså ingen aning om vem hon ska ge sig på härnäst.
Vi vet att det inte är Rip eftersom han inte har ett förflutet.
Gideon, förbered flera tidshopp, hit, hit och hit.
Min födelsedag? Varför...
Enda sättet att se till att ni inte skadas...
Är att föra bort oss som nyfödda.
Då tar vi bort oss från våra framtida tidslinjer.
-Strålande. -Det är moraliskt tveksamt.
Det är vansinnigt.
-Om vi tar för lång tid på oss... -Då ändrar vi historien.
Då finns det inget hem att återvända till.
Ni försvinner ur medvetandet på alla som nånsin har känt er.
Skulle inte ens min mamma känna igen mig?
Min fru.
Ja, och min... Jag har ingen.
Det är bättre än att dö.
-Hej. -Hej.
Hur mår Ray?
Bra. Hans yngre jag är på sjukhuset, så Ray läker ganska fort.
Du verkar inte så glad över det.
Jag är inte olycklig, utan...
Jag är förlovad.
Va?
Ray friade medan han var... Det är en lång historia.
Men du sa "ja".
Ja, just då.
Jag har aldrig tänkt på äktenskap.
Jag trodde inte att det var att tänka på.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Vad svårt.
Gillar du barn?
Ja, men det låter dubbelt så svårt.
Jag behöver din hjälp. Sen hjälper jag dig att komma på vad du ska säga.
Okej.
Kom.
BESÖKSREGLER
Det här är som vilket uppdrag som helst.
Målet må vara en nyfödd, men det skulle lika gärna kunna vara en diamant.
Du låter som Snart.
Okej. Vem av dem är Snart?
Titta efter en med horn.
Här är han.
Bra. Ta honom, så går vi.
Hej på dig, bebis-Snart.
Ser man på.
Kendra, kom igen. Vi har inte tid med det här.
Titta.
Titta, vilka kinder.
Du måste vara världens gulligaste unge.
Stackars liten.
Han har ett hårt liv framför sig.
Vad bra att vi kidnappar honom.
-Vad gör du? -Tar oss härifrån.
Vi vet inte ens var vi är.
Identitet bekräftad. Sara Lance.
-Kom! -Vart ska ni?
Ge hit den där. In med er!
Är det en bebis?
-Ja, och ni får ta hand om honom. -Men jag...
Du tjänade 5 000 dollar på barnpassning förra sommaren. Det fixar du.
-Nej, inga bebisar för mig. -Jo.
Se det som ett sätt att tacka för att vi räddade ditt liv.
Bäst att du inte tappar min framtida partner.
Annars får du med mig att göra. Comprende?
Vi har mr Snarts yngre jag.
Nu står professorn och mr Jackson på tur.
Vad underligt att hålla i sig själv som spädbarn.
Ingen av er ska delta i er egen kidnappning.
Vi ska försöka förebygga paradoxer.
Det är nästan värt risken.
Att få uppleva det våra fäder kände när vi föddes.
Inte min pappa.
Han skeppade ut innan förlossningen.
Han dog två veckor senare i Somalia, så...
Jag är ledsen.
Ja.
Jag ser huvudet.
Titta.
Vad tror du om "Jeremy"?
Han ser mer ut som en "Martin".
-Ni bad om en läkare, va? -Hur skulle vi ha gjort det?
Han menar att vi var på väg till sjukhuset
och såg er automobil.
Det lilla pyret måste undersökas.
Antenatal vård. Det är mycket viktigt.
Han menar "postnatal".
Vi kör honom till sjukhuset. Vi möts där.
Min fru, då?
Tänk att min pappa så lättvindigt
lät två främlingar ta mig.
Man litade mer på folk på 1950-talet. Tro mig, jag har levt på den tiden.
-Han är inte i Somalia. -Va?
Vi måste vänta med att ta bebis-Jefferson.
Jag måste hitta den vuxna.
Men Rip sa att vi...
Att ge pojken ett ögonblick med sin snart döda pappa
kan knappast skada universum.
Vad gör du, Grey?
Tro mig, Jefferson. Det är nån här som du borde träffa.
Gå och prata med honom.
Vad ska jag säga?
Det du har på hjärtat.
Gå.
Du skulle skeppa ut.
Hur vet du det?
Jaha. Min transport blev försenad.
Jag sa till mitt befäl att min fru skulle föda. Han fixade en Jeep åt mig.
Och jag hann hit. Jag fick se honom.
Min son.
Vilken av dem är din?
Nej, jag har inte blivit pappa. Jag är här med familjen.
Jag hoppas att du får uppleva detta en dag.
Tänk på allt min son ska bli när han blir stor.
Hur vet du det?
Han är min son.
Jefferson Jackson. Lägg namnet på minnet.
Han är ämnad åt stordåd.
Nu måste jag gå.
Kan du be sköterskan hälsa nåt till min fru?
Ska du redan gå?
Jag måste. Hon ska veta att jag har sett min son
och att jag är oerhört stolt och glad.
Säg att jag kommer hem så snart jag kan. Okej?
Vänta!
Det var nåt jag ville säga.
Grattis.
Tack ska du ha.
FÖR SENT!
Vi är framme.
Var då?
Kom, så visar jag er.
Var är vi?
Vi behöver en trygg plats för våra yngre jag.
Jag har väntat på er.
Vad härligt att se dig.
Detsamma, mor.
Ta av er skorna innan ni kommer in igen!
Iväg med dig.
Det är alltså här vi ska lämna våra bebis-jag.
Om allt går enligt planerna är vi bara här i några minuter,
som vi inte ens minns sen.
När gick allt enligt planerna sist?
Det har nog aldrig hänt.
Räta på dig.
Du får bannor om hon ser dig hopsjunken.
Låt er inte luras.
Den kvinnan är stenhård.
Du har aldrig nämnt att du har en mamma.
En adoptivmamma.
Är det nån som vill ha mer te?
-Tack. -Michael...
-"Michael"? -Det är mitt dopnamn.
Tidsherrarna insisterar på att man antar en ny identitet
för att skydda sig.
Hur kan du veta så mycket om tidsherrarna?
Jag arbetar för dem.
Ni kan vara lugna.
Jag är först och främst lojal mot mina barn.
Tack. Tidsherrarna fyller sina led med barn.
Föräldralösa från alla tider.
När Michael kom till härbärget,
hade han inget utöver sina kläder.
Det är därför det kallas "härbärge"
och finns på en hemlig plats i historien.
Tidsherrarna skulle aldrig leta efter er här.
Tack för din hjälp.
Jag vet att jag var söt som barn,
men du får händerna fulla med mig.
Ingen fara.
Du är inte det första svåra fallet som hamnar hos mig.
Var hittade du tändstickan?
Man kan alltid hitta en.
Visst är den vacker?
Men inte lika vacker som ett helt hus som slukas av lågor.
-Det var en olycka. -Visst.
Du känner inte mig. Tror du att jag ville döda min familj?
Jag tror att du blev kär i din pappas tändare
och i lågorna som dansade för dig.
Sen insåg du att du inte kunde kontrollera dem
och flydde, utan att väcka din familj.
Du ville bara rädda dig själv.
Det är bäst för dig att det inte sker några olyckor medan jag är borta.
För i så fall letar jag reda på dig.
Då dödar jag dig.
Du låter precis som min pappa.
Vänta på mig!
Jag kunde inte åka härifrån än.
Här har du nåt till din resa.
Små fruktpajer till dina vänner.
Mina vänner.
Alltså de vars familje- och vänskapsrelationer
jag har riskerat för att rädda min familj.
Tycker du att du har varit självisk?
-Ja. -Vilket struntprat.
Jag har alltid vetat att du kom till mig av en anledning.
Du var ämnad för stordåd.
Men du åstadkommer inget genom att gnälla.
Skärp dig, för Guds skull, och få jobbet gjort.
Men du, då? Jag har försatt dig i fara.
Jag skulle knappast låta dig åka med mitt finaste serveringsfat
om jag inte trodde att du skulle komma tillbaka.
Jag klarar mig.
Jag har ett hus fullt av tioåriga tidsherrar.
Jag tror nog att jag kan hantera den vuxna versionen.
-Iväg med dig nu. -Ja, ja. Tack.
Jefferson?
Hej. Hur är det?
Snälla. Vi har en själslig koppling. Jag vet hur du känner dig. Jag är ledsen.
Jag trodde att lite tid med din far skulle muntra upp dig.
Ja, det...
Det trodde jag också.
Jag...
Jag borde ha sagt nåt.
Jag borde ha sagt nåt om det som händer i Mogadishu.
-Jag kunde ha räddat honom. -Det vet du inte.
Det är osannolikt att du kunde ha sagt nåt för att förändra hans öde.
I hela mitt liv, när jag gjort nåt bra,
alla betyg och touchdowns, har jag alltid undrat:
"Vad skulle min pappa tycka om det här?"
-Hej. -Hej.
Jag är på väg till bryggan.
Nej, vänta.
Det var inte meningen att tjuvlyssna, men jag hörde dig och Sara förut.
Och jag fattar.
Du trodde att jag skulle dö och sa det jag behövde höra.
Och det funkade.
Så om du vill ha ett enkelt sätt att slippa undan...
Nej, Ray. Jag vill vara med dig.
Men jag vet att det inte kan hålla.
Enligt vem då?
Mig.
Kvinnan jag träffade 1871
var jag.
Hon varnade mig för att det skulle sluta med hjärtesorg
om jag försökte vara med nån...
Nån annan än Carter.
Det här är alldeles för invecklat.
Nej, inte egentligen.
Om jag gör dig lycklig,
om du blir lycklig av att vara med mig, så kan du vara lycklig.
Eller så lyssnar du på en tidigare version av dig själv
som tror på förbannelser.
Säg till när du har bestämt dig.
Allihop: Inställ er på bryggan omedelbart.
Vad står på?
Gideon har snappat upp en transkronal radiosignal.
Visa dem.
Det här är ett meddelande till Rip Hunter.
Jag ska göra det här mycket snabbt och enkelt.
Om jag inte hittar er...
hittarjag era nära och kära.
Anna.
Pappa!
Alla kommer att lida och dö på grund av er.
Era familjer, vänner och alla ni har brytt er om.
Såvida ni inte överlämnar era yngre jag till mig.
Så att hon kan radera er från historien.
Om det är nån tröst, så kommer det inte att kännas alls.
Vad gäller era anhöriga
kan jag inte lova nåt.
Gideon, jag antar att Pilgrims sändning
innehöll en frekvens som vi kan kontakta henne på.
Ja, kapten.
Anropa henne.
Vad ska du göra?
-Kapten Hunter... -Jag ska göra det enkelt.
Det är redan enkelt.
Era anhörigas liv
mot era yngre jag.
Jag ska kontra med ett eget förslag.
Jag överlämnar mig
om du skonar mitt team och deras anhöriga.
Det är en ädel gest,
men den är helt meningslös.
Mitt uppdrag är att eliminera hela teamet.
Inte bara dig.
Jag pratar inte om mitt nutida jag.
Jag pratar om mitt förflutna jag.
Rip Hunter innan han blev tidsherre.
Om du eliminerar honom
har teamet aldrig funnits.
Om det här är nån sorts knep...
Nej.
Tillräckligt många har dött på grund av mig.
Gideon skickar dig platsen.
Och mr Snart, din önskan blir strax uppfylld.
Du får träffa mitt yngre jag.
ÖVERGIVEN TIDSHERREBAS
-Vad är det här för ställe? -Neutral mark.
Det är en gammal tidsherrebas.
Jag trodde att vi skulle plocka upp ditt yngre jag.
Han kommer att föras hit.
Den lilla pojken var på härbärget.
Han är du.
-Du fick mitt meddelande. -Det här är ingen bra idé.
Inte för att det har hindrat dig förut.
Era yngre jag är i säkerhet.
Tack.
-Du är en riktig buse. -Ja.
Det är nog dags att du går.
Ge henne vad hon tål.
Var är min pappa?
På mitt skepp, tillsammans med de andra.
Alla mår bra.
Så länge er kapten håller vad han lovat.
Ska du mörda ett barn?
Jag dödar de barn jag måste
för att fullgöra uppdraget.
Vet du hur det påverkar tidslinjen?
Att döda en tidsherre?
Om ni har glömt bort det, har Tidsherrerådet gett mig i uppdrag
att göra det Chronos misslyckades med.
Det räcker!
Låt oss få det överstökat.
Var är resten av gruppen?
I närheten.
Jag tar med mig pojken.
Innan dess...
Vi tror inte för ett ögonblick att deras anhöriga är på ditt skepp.
Ett tecken på god vilja. Ett fångutbyte.
Ge mig pojken, så får ni fadern.
Närjag har kapten Hunter
i förvar, släpper jag de andra.
-Vad är det här? -Du behöver inte förstå det.
Gå bara.
Det är ingen fara, jag lovar.
Så snart pappa är i säkerhet, kör vi.
Kom ihåg att vänta på klartecken från Ray.
Jag är på plats.
Ville du träffa mig? Har jag gjort nåt dumt?
Inte än.
Nu!
Lura mig en gång...
Nu, Kendra!
Jag var beredd att göra det på ert sätt.
Nu får ni se era anhöriga dö.
Trodde du att du kunde döda mig?
Du vet visst ingenting om mig.
Är du okej?
Inte direkt.
Jag ska förklara.
Stackars liten.
Jag ska ta hand om dig. Hur gick det?
Var det du?
Ja.
Jag var ficktjuv redan vid fem års ålder. Jag svalt oftare än jag åt.
Jag visste vad jag skulle göra om hon försökte skada mig.
Tur att du inte har glömt dina rötter.
Tro mig, jag har försökt.
Här har du.
Pilgrim är ute ur bilden, men Omegarutinen gäller än.
Jag ska ta hand om dina vänner.
Det vet jag, mamma. Du gjorde samma sak för mig.
Det måste kännas konstigt för dig att se dig så som du var.
Minns du din första dag här?
Jag försökte sno din handväska.
Vilken elak liten jäkel jag var.
-Du var tuff. -Jag var självisk.
Du överlevde.
Jag hittade hem.
Därför vet jag att du återvänder.
Ska jag få en till "bränn-inte-ner-huset"-föreläsning?
Du tror att om du skadar dig,
så blir eldsvådan lättare att hantera.
Du vet ingenting om mig.
Trodde du, ja.
-Jag är du. -Va?
Just det.
Du är för ung för att förstå.
Men försök ta in det här:
Det var inte ditt fel.
Jag tappade kontrollen över elden.
Som du sa.
Jag sprang ut utan att väcka nån, som du sa.
Men jag blev så rädd.
Du var bara ett barn.
Jag har klandrat dig hela livet.
Hatat dig...
för nåt du inte gjorde med flit.
Varför berättar du det här?
Man kan inte ändra på det man har gjort.
Men man kan ändra vad det gör en till.
Bli inte som jag.
Bli bättre.
Clarissa, det är jag, Martin.
Ursäkta, du ser så bekant ut,
men jag kan inte placera dig.
Rymdskepp.
-Och sen? Marsbor? -Nej.
-En tablett för att radera minnet. -Ja.
Det raderar bara ditt korttidsminne.
Det är så klart upp till dig,
men vi vill inte stöka till det för mycket.
Jag visste att du skulle ta hand om folk.
Skydda folk.
Jag har det efter min pappa.
Jag är stolt över dig.
Är allt bra?
Min fru minns mig inte.
Innan vi återlämnar era yngre jag till tidslinjen
har ingen av er existerat.
Men vi ska återlämna er.
När vi lämnade 2016
tog jag för givet att jag skulle återvända till samma ögonblick.
Clarissa skulle aldrig veta nåt.
Så jag tog inte farväl.
Nu kanske jag aldrig får chansen.
Jo, då. Jag har redan sagt
att jag inte tänker riskera ditt äktenskap för att rädda min fru.
Det lovar jag dig.
Tack.
Jag tänker inte ens låtsas förstå det här.
Ja. Visst är det galet?
Det var du.
På sjukhuset, dagen då du föddes.
Och du brann.
Helt otroligt.
Vem har lärt dig allt det?
Min pappa.
Dagen då du föddes, där på sjukhuset...
Jag har aldrig varit så rädd förut.
Inte ens i strid.
Men nu vet jag
att om du blir den här mannen,
så måste jag ha gjort nånting rätt.
Jag ser fram emot att få vara med om det.
Pappa, hör på.
Den 26 september
blir du utplacerad i K4-distriktet.
Håll ögonen öppna efter sprängmedel.
Och det vet du för att...
Du är från framtiden.
Snälla, lova mig att vara försiktig.
Jag kommer snart tillbaka.
-Hej. -Hej.
Hoppas att det inte gör nåt att min fästmö...
Min andra fästmö
-vilar i vårt rum. -Ja, det...
Det går bra.
-Du, jag är ledsen... -Det är lugnt.
Nej, jag menar,
jag skulle inte ha friat när jag låg för döden.
När du friade
var jag så rädd att förlora dig.
Sen när vi tog oss an Pilgrim
insåg jag att tiden aldrig kommer att bli den rätta.
Vi borde sluta vänta på det rätta tillfället.
Nu förstår jag inte.
Jag vill gifta mig med dig.
Jag menar det.
Hur mår din syster?
Hon är en tuffing.
Hur mår din pappa?
Han sover av sig tabletten Rip gav honom.
Jag kan ha förhindrat att pappa blir dödad i Mogadishu.
Jag ville säga till, ifall att det orsakar en paradox.
Som jag har sagt:
-Tiden vill inträffa. -Jag vet det, men...
-Jag var tvungen att försöka. -Kanske
vill tiden återförena dig med din far.
Jag har precis snackat mitt yngre jag till rätta.
-Får se om det blir långvarigt. -Ja.
Men jag såg unga Rip förändras
och ville åtminstone försöka.
Jag trodde att du skulle avråda ditt yngre jag
från att gå ombord på en viss båt.
Jag med.
Jag trodde att vi hade bråttom.
Det har vi.
Tiden, det vill säga historien som vi avlägsnade era yngre jag ifrån,
börjar fastställas.
Det märks på förändringarna i Clarissas minne.
Hur lång tid har vi på oss?
Det är svårt att säga.
Därför måste vi snabbt hitta Vandal Savage,
om vi ska kunna återställa era liv.
Hur lång tid tar det att beräkna var han är?
För länge.
Lyckligtvis finns det ett tillfälle då vi vet var han är.
Du sa att han erövrade världen 2166.
Och att det var för farligt att angripa Savage
när han är som mäktigast.
Det stämmer.
Men nu när era yngre jag är avlägsnade från historien,
betyder det, bokstavligen,
att tiden är ute.
Översättning: Patrick Ljung Jönsson, Deluxe
Swedish