www.DanishBits.org
Jeg ville gerne fortælle, hvilket år det var.
Men jeg kan faktisk ikke huske det.
Den historiske baggrund ville ikke interessere jer.
Jeg kan derimod fortælle, at det her er historien om en tyv.
Men den begynder ikke med den tyv, I kender.
Jeg muger ud i stalden!
Hvad laver du? Stjæler du en hest?
De holder pause om lidt, så du må hellere vente.
Så er der pause.
Jeg er Rob. - Jeg har travlt.
En tyv holder aldrig fri.
Min nabos hest døde. Uden hest kan han ikke forsørge familien.
Den forkælede møgunge fra godset vil næppe savne sin.
Det har du ganske ret i.
Lorder fødes med en sølvske i munden. Det er til at brække sig over.
Du arbejder ikke i minerne.
Håndværkere har ikke så bløde hænder. Hvem er du?
Jeg er den forkælede møgunge fra godset.
Og du er utrolig smuk.
Hvad med min hest?
Du kan få ham. Hvis du fortæller mig dit navn.
Marian.
Du kan kalde mig Marian.
Robin og Marian.
Som årstiderne skiftede, blomstrede deres forhold.
De var unge og forelskede, og alt andet var ligegyldigt.
Indtil skæbnens tunge hånd greb ud efter dem.
Han stjal fra de rige og gav til de fattige.
Det blev en godnathistorie.
Men glem historien. Glem, hvad I ellers har set.
Glem, hvad I tror, I ved.
Det her er ikke nogen godnathistorie.
Hvis han havde holdt sig til at stjæle småpenge -
- var Robin af Loxley aldrig endt som ...
... Robin Hood.
Jeg kendte ham, da han var godsejer og levede det søde liv.
Han var født med en sølvske i munden. Manglede intet.
Forsvind og kom aldrig tilbage!
Han vidste dog ikke ...
... at vi ikke altid fødes som dem, vi ender som.
INDKALDELSE
DE INDKALDES STRAKS TIL DET TREDJE KORSTOG
PÅ BEFALING AF SHERIFFEN AF NOTTINGHAM
FIRE ÅR SENERE
KEBRIT-HALVØEN, ARABIEN
Op på mærkerne, de damer. Barbarerne må ikke opdage os.
Lad os vinde krigen i en fart, så Loxley kan komme hjem til sin dame.
I dækning!
Jeg kan ikke se ham!
Gisbourne!
Han lader igen. To frivillige går bagom.
Clayton! Er du frisk? - Ja.
Er du klar? Kom!
Løb! Løb!
Hold dig til.
Giv mig en hånd.
Bliv her. Jeg ordner det.
Du holder vagt.
Jeg er straks tilbage.
Tre.
Kom nu, Loxley.
Fem, seks.
Af sted.
Rob! Robin!
Hvor er Clayton?
De har taget ham! Han er stadig i live. Jeg kan høre ham.
Loxley!
Hvis han ikke er død, ville han ønske, han var det.
Rob! Rob! - Loxley, glem ham.
Søg dækning.
Clayton!
I dækning! Baghold!
Rob!
Giv signal til stenkasterne!
Loxley, stenene falder!
Fald tilbage! Det er en ordre!
Loxley, glem ham! Du slår os ihjel!
Vi kan ikke efterlade ham! - Det er ikke din beslutning!
De vælter ned!
Det er derfor, man parerer ordrer. Vi trækker os tilbage til lejren.
Jeg vil have oplysninger om garnisoner og troppebevægelser.
Fald på knæ, dit svin.
Kom så!
Du skal ikke glo på mig! - Ned på knæ!
Jeg bønfalder jer ...
Værsgo.
Gis!
Hvad laver du? - Gør min pligt.
Nye ordrer ovenfra. Vi er magtesløse her.
De er jo ubevæbnede. - Så må du bede en bøn for dem.
Mutton. Hent en mere. - Med fornøjelse.
Nej! Saleem!
Lad ham leve! - Lig stille.
Han er min søn. Han er kun en dreng. Han er min søn.
Jeg fortæller alt, hvad jeg ved!
Han ved ingenting. Tag mig!
Jeg har slået korsriddere ihjel hele livet.
Jeg er en hån mod jeres gud. - Du har ret, maurer.
Hvis du vil redde din søn, må jeg have noget til gengæld.
Hjælp, far!
Tusind soldater. Mod øst.
Dem udslettede vi forleden. Fortæl mig noget andet.
Jeg ved ikke mere. Han er min søn.
Jeg vil bare redde min søn.
Hvis det er til nogen trøst ... er det forgæves.
Saleem! Saleem!
Nej!
Hold inde, Loxley. Kend din plads.
Slå drengen ihjel!
Saleem!
Saleem, Saleem.
Hold ham! Hold ham!
Jeg slår dig ihjel!
Hvis du ikke var lord, havde jeg hængt dig.
Send rigmandssønnen hjem på et hospitalsskib.
Jeg har noget til dig.
Nøglen til dit gods?
Det er vores hjem nu. Du skal bo der, mens jeg er væk.
Jeg elsker dig.
Marian ...
Hold dig i live.
Og kom hjem igen. - Det lover jeg.
Jeg kommer hjem.
Nottingham mod styrbord!
Kast anker!
KONFISKERING AF EJENDOM
PÅ BEFALING AF SHERIFFEN AF NOTTINGHAM
Marian!
Hvad vil du bekende, min søn?
Tuck, hvor er Marian?
Robin? Robin! Du er ikke ... død.
Nej, men det er ikke, fordi man ikke har forsøgt.
Dit navn blev læst op fra listen over faldne.
For to år siden fik vi at vide, at du var død.
Marian holdt en smuk ceremoni. En skam, du ikke hørte min mindetale.
Nej, det er ikke en skam, for nu ville den have været ret upassende.
Tuck! Hvem læste mit navn op fra listen over faldne?
Sheriffen, men ... - Hvor er Marian?
Situationen er forværret, siden du forsvandt, Robin.
Efter din død -
- konfiskerede sheriffen Loxley-godset som krigsskat -
- og smed Marian ud.
Han bebyrder alle med sin krig. Afgifter og kollekter.
Han har drevet det jævne folk ud af Nottingham.
Hvorhen? - Ud til minerne.
Er hun derude nu? - Ja.
Men Rob, Marian er ...
Det ender ikke godt.
Hold ham! Sheriffens ordre. - Denne vej.
Det smager værre.
Dig? Hvad fanden laver du her?
Vi har et udestående. - Nej, du forsøgte at dræbe ...
Jeg skjulte mig på dit skib og kunne let have dræbt dig.
Det er ikke derfor, jeg er kommet.
Jeg har set din kvinde, Englænder. Hun er smuk.
Hun har ikke været min, siden sheriffen ...
... sendte dig i krig.
Du skulle have dræbt mig. Det er et sandt helvede.
Du taler om helvede. Jeg mistede min hånd i krigen.
Mit folk blev lagt i lænker, mit land blev plyndret -
- og min søn blev myrdet.
Jeg kunne ikke redde ham. - Men du forsøgte.
Jeg har aldrig oplevet noget lignende i krig.
Derfor valgte jeg dig.
Valgte mig til hvad?
Krigen og alle andre krige -
- er foregået på samme måde siden tidernes morgen.
De rige bliver rige og magtfulde med uskyldiges blod på hænderne.
Dit, mit og min søns.
Det vil jeg sætte en stopper for.
Men jeg kan ikke gøre det alene.
Hvad kan to mænd udrette?
Man er kun magtesløs, hvis man tror det.
Kom med, Englænder.
Vær hilset, godtfolk!
Vi er truet -
- af barbarerne i Arabien.
De hader os. Vores frihed, vores kultur, vores religion.
I dag står de over for den nære fjende, vores korsriddere i ørkenen.
Vi begynder her.
Men i morgen, og tag ikke fejl af det -
- vil de betragte os i Nottingham som den fjerne fjende.
Og så kommer de herop.
De infiltrerer. De breder sig. De kværker vores retssystem.
De kvæler vores kirke og vores børn med deres fanatiske tanker.
De brænder jeres huse ned. De brænder jeres jord af.
Det er derfor, at mit forslag om krigsskat -
- er så afgørende.
Nottingham er ikke bare en by.
Den er det bankende hjerte -
- der holder vores kirke og dens glorværdige korstog i live.
Hver gang en af jer løber fra sit ansvar -
- og undlader at betale, mangler en bueskytte sine pile -
- og en kristen soldat sulter.
Folk har allerede givet alt, hvad de ejer.
Jeg beder om, at mit skatteforslag sendes til afstemning.
Indbyggerne i Nottingham er pressede til bristepunktet.
Du aner ikke, hvad bristepunktet er, før du har været i kamp.
Hvor ved du det så fra?
Finansminister, har vi en afgørelse? - Det har vi.
Undskyld, sherif?
Loxley har ikke stemt.
Robin af Loxley? Har spøgelser nu fået stemmeret?
Ja ... Nej, han er i live.
Har jeg hørt.
I live? - Nogen så ham i dag.
Hvem så ham?
Beklager, men jeg har tavshedspligt.
Så det var dig, der så ham. - Det sagde jeg ikke.
Det kunne have været hvem som helst, der så ham.
Åh nej.
Så må afstemningen udsættes, til Loxley har stemt.
Er alt i orden? - Ja.
Han opfører sig, som om I allerede står uden for byporten.
Vil du tage på vej eller tage hævn? - Jeg vil tage fat i ham og slå til.
Der er én ting, der holder ham ved magten.
Han har kirken og hæren ... - Pengene.
Taler du om den krigsskat, han opkræver?
De penge stjæler vi.
Du hørte ham. Nottingham er korstogets bankende hjerte.
Så jeg stikker en kniv i det.
Hævn til dig og retfærdighed for min søn.
Jeg hedder Robin.
Yahya ibn Umar.
Jokke ab ...
Joakim ... - Hold nu op.
På dit sprog er det John, søn af Umar.
Så siger vi John.
Om natten slår du til mod sheriffens kurerer og skatteopkrævere.
Og om dagen? - Da spiller du lord Loxley.
Du spiser og drikker med verdens mest irriterende typer.
De rige. - Hvorfor skulle jeg gøre det?
Hvis du vil vide, hvor pengene ender, må du charmere dig ind i løvens hule.
Find ud af, hvem der trækker i trådene.
Rob?
Marian.
Jeg vidste, hun ville komme.
Uanset hvad hun vil, må hun ikke høre vores planer.
Det er for farligt for hende og os.
Hvis vi bliver pågrebet, bliver vi alle slået ihjel.
Uanset hvor meget du har lyst, må du ikke gå derned.
Hvis du elsker hende, holder du dig til planen.
Jeg har ikke krydset havet for at se dig slå dig på flasken.
Måske falder hun for dig igen, inshallah -
- når hun opdager, hvad vi har udrettet.
Men ikke før.
Så lad os komme i gang.
Ya khara!
Du er lige så langsom som Kristi genkomst.
Jeg har dræbt din slags i fire år. - Du fik ikke ram på mig.
Ingen er fuldkommen. - Det skal du være.
Jeg kan affyre to pile i sekundet. - Det kunne du.
Tror du, du er hurtigere?
Skyd mig. - Hvabehar?
Du har dræbt hundredvis af os. Hvad betyder en til?
Godt.
Kom nu. Du skulle ramme mig.
For langsomt. Så hurtigt som muligt.
Igen. Kom nu, Englænder!
Igen.
For langsomt.
Krigen bliver afgjort i nærkamp. Du mangler et gadevåben.
Giv mig det fortidslevn. Hold den afslappet.
Lad buen hvile i håndfladen. Prøv igen.
Men denne gang til den anden side.
Det sparer et sekund, når du lader.
Kom nu. Igen!
Hurtigere! Hurtigere!
Du startede som lord. Nu er du også tyv.
Venstre.
Jeg viser dig hvordan.
Det bliver en helt ny krig for dig.
Højre. Venstre.
Pile.
Til højre.
Nemlig.
Hurtigere. Stærkere. Hurtigere, Englænder!
Hvad laver du med min frakke? - Den var for lang. Den var i vejen.
Hvornår får jeg egentlig lov til at stjæle?
Jeg var altså glad for den frakke.
Nu er det en jakke.
Hånden er dit pilekogger. Så kan du fyre flere pile af sted.
Hold nu kæft.
Ja! Ja!
List dig af sted, og slå til fra skyggerne.
Når de skyder tilbage, er du væk.
Har du mere?
Roder du i mit vasketøj? - Du skal jo besøge sheriffen.
Du skal donere til hans krig og indynde dig hos ham.
Indynde mig? Jeg vil hellere halshugge ham.
Vi trækker i halen og ser, hvem der bider.
For at følge pengestrømmen må du vinde hans tillid.
Hvad skal jeg donere? Vi vælter os jo ikke i guldmønter.
I aften plyndrer du betalingsbroen. - Nu ligner det noget.
Jeg er glad for, at du er enig, Englænder.
Hvad er det? - Den tilhørte min søn.
Tak.
Du ville være tyv. Nu får du chancen.
Pengene skal ned til skatkammeret.
Der skal betales broafgift.
Stands. Der skal betales broafgift. - Det er da noget nyt.
Hvad har I med?
Vi har ingen penge.
Host op!
Hallo!
Hvor er han? - Hvor fanden blev han af?
For langsomt.
Lord Loxley.
Hele Nottingham glæder sig over -
- at det tragiske rygte om Deres død var ubegrundet.
Jeg vil personligt takke Dem for indsatsen.
Det var en værdig sag, så æren er på min side.
Jeg beklager, at jeg konfiskerede Deres gods.
Det skete i kampens hede. - Helt i orden.
Jeg er i gang med renoveringen. De gjorde blot Deres pligt.
Her er mit retfærdige bidrag til krigen.
De er for gavmild. - Soldaterne har brug for det.
Jeg ved det. Jeg var der selv.
Værsgo.
Nu, hvor De er tilbage, ser jeg forhåbentlig mere til Dem.
Så meget, som De lyster. Jeg vil vinde Deres gunst.
Deres gavmildhed gør os andre forlegne, Loxley.
Jeg vil gerne inviteres med, næste gang rådet mødes.
Det manglede da bare. Ungdommen savner en stemme i rådet.
Deres tillid er smigrende. - Det ved jeg.
Rob.
Forleden på godset ...
Jeg kom og besøgte dig.
Ellers andet? - Hvorfor gør du det så svært?
Havde du forventet, at det var let?
Du lovede, at du ville vente på mig.
De sagde, at du var død.
Lord Loxley.
Undskyld mig.
Jeg stoler ikke på jer to sammen. - Jeg spillede da rollen.
Hvis hun får nys om noget, bliver hun halshugget sammen med os andre.
Meget inspirerende. Tak.
Lord Loxley har virkelig rusket op i donationerne i dag.
Skal jeg tælle til ti, før jeg slår alarm?
Lad os sige tyve.
Hvem var det?
Det ved jeg ikke.
"Vi har haft endnu et røveri." Det bliver han ikke glad for.
"Vi har haft en hændelse -
- der umiddelbart ikke kan betragtes som økonomisk hensigtsmæssig."
Min Gud, giv mig styrke.
"Vi har haft endnu en ubetydelig episode."
"Heldigvis blev ingen af vagterne alvorligt dræbt."
Hvad? - Kollekten fra gudstjenesten.
Nå ja, og gårsdagens vejafgifter, så det er lidt uheldigt.
Dokumenterne skal bag lås og slå.
Hvem ved besked? - Jeg kom direkte til Dem.
Men ærkedekanen bør have ...
Nej, nej. Han sladrer til kardinalen. - Kirken bør vel ...
Jeg er den, der håndhæver lov og orden.
Stram op på sikkerheden. Alt sendes direkte til optællingsrummet.
Sæt dobbelt så mange vagter på. - Javel.
Jeg har ikke råd til at miste mere.
Det er noget tid siden, De selv har skriftet.
Vil De betro Dem til Deres munk?
Min samvittighed er ren. Er din?
Min er altid lidt uklar.
Hold ørerne åbne i skriftestolen, og sig til, hvis tyven bliver nævnt.
Min tavshedspligt er altså ukrænkelig.
Intet er ukrænkeligt, før jeg har druknet den tyv i et bur.
Du er sent oppe. - Jeg blev bare lidt småsulten.
Sheriffen har reageret voldsomt på røverierne.
Det besværliggør vores planer.
Hvordan klarer du dig? - På bedste beskub.
Jeg har fået hjælp. Der lå en pose mønter ved min dør.
Fra Hood?
Det kalder jeg ham nu. Det lyder godt, ikke?
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fik dem.
Jeg bør vel være smigret. - Ja.
Men jeg ville ønske, han ville give dem til folket.
Tag pengene!
Med al respekt, sherif -
- får tyven Dem til at ligne et kæmpefjols.
Må jeg have lov? Jeg foreslår en dusør.
Vi skal vel ikke finansiere den?
Nej, jeg betaler af egen lomme. Skal vi lægge ud med tusind pund?
Jeg fordobler dusøren hver uge, til han er fanget ... eller død.
Godt. Resten forlader lokalet.
Pembroke.
Ud!
Lorder.
Jeg får helt lyst til -
- at flå struberne ud på dem.
De hader dem virkelig.
Deres fædre var formyndere på det børnehjem, hvor jeg voksede op.
Om natten kom de forbi for at disciplinere os.
Sammen med ærkedekanen og hans præster.
De var fulde og stank af kogt kød.
De sendte os ud for at købe de stokke, som de slog os med.
Farven på striberne afslørede, hvornår man sidst havde fået tæv.
Til sidst blev huden lilla og hård.
På det tidspunkt måtte man træffe et valg.
Skulle tævene gøre dig svagere eller stærkere?
De brugte kosteskafter på de små drenge -
- så de hylede.
Bagefter hældte de brændevin på dem af barmhjertighed.
Jeg hylede aldrig, men ...
... jeg hader smagen af brændevin.
Skal vi hænge et par af lorderne?
Bare for at se dem skide i dragterne?
Vi kan nøjes med at hænge én af dem.
Så retter resten hurtigt ind.
Jeg vil ikke have brødkrummer.
Jeg vil sidde til højbords.
Så må De holde Dem på god fod med mig.
Du er Rob, ikke?
Og du er Will. - Velkommen hjem.
Det må have været et helvede. - Jeg vil ikke tale om det.
Det forstår jeg godt.
Det er vel hårdt at vende hjem. Marian ...
Hun bestemmer selv. - Ja. Vi behøver ikke være venner.
Det er vi heller ikke.
Jeg hørte dig under sheriffens tale. Folkets talerør.
De har brug for et. - Hvad med Hood?
Hood ...
Han betyder intet. Han bliver fanget og glemt.
Marian og jeg kæmper for mere end en lommetyv -
- der afleverer et par kollektbøsser.
Jeg ville nu ikke afskrive ham.
Han er sikkert kun lige begyndt.
John. Jeg har tænkt over noget.
Jeg vil trappe op.
Glem kollektbøsserne. Jeg vil plyndre skatkammeret.
Det bliver svært. - Træk i halen og se, hvem der bider.
Hvordan?
Rolig, min herre. - Flyt dig!
Forsvind! Fjern den stodder.
Kan De undvære nogen småpenge?
Hesten har en flot bagdel.
Forsvind med dig. Skrid!
Sheriffen har ændret proceduren.
Alle opkrævninger ender nu direkte i optællingsrummet.
Vagter! Vagter!
Pokkers! Pokkers!
Kom nu, kom nu!
Kom nu!
Der er han!
De kommer, John! - Du lidet troende.
Hood! - Det er Hood!
Sådan trapper man op. - Vi fik intet udbytte.
Vi ville have deres opmærksomhed. Den har vi nu.
Kardinalen har bedt mig overbringe sin bekymring -
- over Deres passivitet over for tyven.
De kan hilse Hans Eminence og sige, at han ikke skal ligge søvnløs.
Det kan De selv gøre. Han kommer snart.
Fra Rom? På grund af en ubetydelig tyv?
Kirken betragter ikke indbrud i skatkammeret som ubetydeligt.
Han slap jo ikke af sted med noget.
Problemet er, at forbrydelsen var så dristig.
Tyven får almuen til at sætte næsen op efter håb.
Vi foretrækker, at de bøjer hovedet.
Der hviskes om oprør.
Hvis vi ikke reagerer, bliver den hvisken til et brøl.
Det er landsforræderi og straffes med døden.
Landsforræderi er et stærkt ord. Vender kristne ikke kinden til?
Hvordan kan du elske en gud, der har skænket dig det fjæs?
Sherif!
Vi har en fælles interesse i krigens udfald.
Så tyven skal fanges, og hans stemme gøres tavs.
Jeg genskaber ro og orden.
Bevar De blot troen, Deres Nåde.
Sherif, kirken kan afgøre en mands skæbne.
Deres troskab bliver rigt belønnet, men fejltrin straffes hårdt.
Husk på det.
Lad os give kardinalen en varm modtagelse.
Hvis du nogensinde trodser mig igen foran kirken ...
Undskyld. Jeg talte blot evangeliets sag.
Evangeliet? Du må aldrig glemme -
- at Gud gemmer sig deroppe, mens jeg står hernede.
Jeg har hyret assistance.
Nogle af vores trofaste korsriddere, der lige er vendt hjem fra Arabien.
De modtager ærkedekanens velsignelse, før de tager fat på deres gerning.
Sherif. - Kommandør Gisbourne.
De ser ivrige ud efter at udføre Guds gerninger.
Ja, med djævelsk stolthed.
En, to, tre, fire, fem.
Vi gjorde det!
Kardinalen kommer fra Rom. Gæt, hvem der skal med til festen?
Jeg har fri. - Du kan hvile, når du er død.
Han kommer på grund af Hood. Planen virker.
Det kan du sagtens sige. - Kardinalen er uhyre magtfuld.
Vi må høre, hvad han siger til sheriffen.
Du mener vist, at jeg må høre det.
Det bliver et sandt orgie. Et farverigt kostumebal.
Den perfekte mulighed for at afprøve din charme.
Vi har trukket i halen. Nu ser vi, hvem der bider.
Kom indenfor. Du bliver jo dødssyg.
Det var godt, du kom. Jeg havde det på fornemmelsen.
Will og jeg er inviteret til kardinalens fest.
Jeg har hvisket i sheriffens øre, at det ville være opportunt -
- at lade et par jævne folk optræde på gæstelisten.
Jeg får sikkert aldrig adgang til slottet igen. Nu har vi chancen.
Og vi tager den. Hvad med Will?
Han må ikke vide noget. Han vil ikke synes om det.
Rob er sikkert også til stede.
Og? - Missionen er meget farlig.
Vi må ikke lade vores følelser komme i vejen.
Du og Rob ... - Jeg ved det godt. Er du klar?
Nej.
Her er du lord Loxley. Spil rollen.
Drik, men ikke for meget. - Lyseslukker.
Du må skaffe audiens hos kardinalen.
John. Jeg har styr på det. Jeg er født til rollen.
Nå da.
Lord Loxley.
Rigmændenes skødehund.
Løb du tør for fanger at henrette i ørkenen?
Nej, det blev bare kedeligt.
Min nye arbejdsgiver sender mig på jagt efter mere -
- sprælske byttedyr.
God fest.
Han tager fra de rige og giver til de fattige. Det er naturstridigt.
Han er bare en simpel tyveknægt.
Og en grimrian, siden han går med hætte.
Det skulle ikke undre mig, om han var veteran.
Fra korstogene?
Han er tydeligvis toptrænet. Han er modig.
Han tilpasser sig i kampens hede.
Han har bare heldet med sig.
Eliten bør ikke være overrasket over tyvenes revolution.
De har selv skabt forudsætningerne for den.
Din skønhed er betagende. Sheriffen kender vel Marian?
Ja, hun har chikaneret mig under mange taler.
Nå, Marian. Hvem tror du, tyven er?
Han er os alle sammen. Det er hovedsagen.
Du er altså en beundrer.
Han har sine fortrin. - Marian, der er du.
Du må ikke gå for langt væk, skat.
Tak for invitationen.
Jeg har ambitioner, og de fattige har jo brug for stærke ledere.
Ellers bliver de forledt af forbrydere som Hood.
Det beklager jeg meget, Deres Nåde. De blev jo helt våd.
Fjern dig! - Undskyld.
Tuck. Du er en idiot. - Det beklager jeg.
Jeg er en klodsmajor.
De skal nok fange Hood. Kun en tyv kan fange en tyv.
Deres Eminence. - Rejs Dem. Vi har travlt.
Hoods røverier er en trussel mod vores planer for krigen.
Vil De have garantier?
De er bange. Med god grund.
Ved De hvorfor? - Sig frem, Deres Eminence.
Frygt er det stærkeste våben i Guds arsenal.
Det er derfor, kirken opfandt Helvede.
Robin.
Hvor længe har du kendt mig? - Fra barnsben af.
Stoler du på mig? - Om det gjaldt livet.
Denne slambert er en tyv!
Han stjal lord Pembrokes nøgler. - Nej, De kan se selv efter.
Loxley har ret. De er væk.
Find nøglerne, og undersøg alle værelser, de låser op.
Forklar dig selv. - Jeg har ikke nøglerne.
Så må du vide, hvem der har dem.
Gå til bekendelse!
Slå ham ihjel.
Vent.
Pøbelen elsker den orm, og han har nok et dødsønske.
Jeg tror, han vil være deres martyr.
Så lad os give ham en skæbne værre end døden. Riv glorien af ham.
Afsæt ham fra embedet, og smid ham på gaden.
Det vil skære dybere end nogen kniv.
Det må De ikke, Deres Nåde. - Jeg både må og vil.
Du har båret falsk vidnesbyrd.
Fjern den skændsel fra mit åsyn.
Hvem er denne unge mand? - Robin af Loxley.
Jeg stoler på ham.
Deres Eminence er inkarnationen af Guds nådige skaberværk.
Godt.
De unge er Guds gave til kirken. Pilene i vores kogger.
Nej, bliv bare.
Velkommen til højbords, Loxley.
Hvad end denne Hood har gjort ...
Jeg finder ham. - Stille!
Hvis vi skal finansiere araberne og besejre den engelske hær -
- så vi to kan erobre magten fra kongen -
- skal de penge, vi skylder dem, sendes med skib om fire dage.
Med den gestus køber vi os til uindskrænket magt.
Jeg har brug for tid til at skaffe pengene.
De har fået rigelig tid.
Vis mig, at De vil gøre, hvad der skal til!
Vil De se frygt?
Jeg lader mine mænd rydde minerne i aften.
Når det er overstået -
- plukker jeg pøbelen for alt, hvad de ejer.
Fra pispotter til pengepunge. Og når det er gjort -
- brænder jeg deres usle hytter ned til grunden.
Bare for at minde dem om, at de er mine undersåtter.
Vil det stille Dem tilfreds, præst?
Herren være med Dem, sherif.
Sig noget. - Vi må ud til minerne. Nu.
Hvor har du dem fra? - Det er ikke vigtigt.
Jo, det er. Det står på arabisk og er underskrevet af sheriffen.
Det kan betyde alt. - Eller intet.
Men det er tydeligt, at du ikke har erhvervet dem på ærlig vis.
Hold op med det der. - Med at tale til dig?
Som om jeg var et barn. Du skal ikke tale ned til mig.
Jeg vil høre sheriffens forklaring.
Jeg viser dem til en, jeg har tillid til.
Hvornår har jeg mistet din tillid?
Din metode.
Din politiske tilgang ændrer ikke noget.
Det må du kunne se.
Har du tænkt på, at det kan smadre min politiske fremtid?
Will, der skal handling til.
Jeg har knoklet så længe for det her! I årevis.
Jeg har fundet mig i lordernes hån, spot og latterliggørelse -
- så jeg kunne rejse mig af sølet og få det liv, jeg fortjener.
Og det skal ingen stå i vejen for.
Ikke engang dig.
Du er bange. - Hvad?
Du er bange for, at hvis folket rejser sig -
- og kæmper imod, så vil du miste dem.
At de vil følge Hood.
Godt, mine herrer! I kender opgaven.
Af sted!
Med omgående virkning gøres disse miner -
- til en del af Nottingham.
Alle skal give et bidrag til krigsindsatsen.
Hvis I nægter, vil det blive betragtet som landsforræderi.
Penny!
Kalder du dig en mand?
Vi skal hygge lidt senere.
De er for mange. - Til dig og mig?
De er ikke nok.
De har Marian! - Nej!
Slip mig! Luk mig ud!
Luk mig ud!
Jeg tager den bageste. Men hvordan vil du ...
Smart.
Der har vi ham.
Det er Gisbourne! Drej! - Hold fast!
Jeg vil have ham levende!
Hold fast!
Luk mig ud!
Jeg vil ud!
Hold den i ro!
John! Hold den i ro!
Rob! - Kan du se, det er mig?
Skulle det være en forklædning? - Den snød alle andre.
Jeg er ikke alle andre. - Pas på!
Hvorfor sagde du ikke noget? - Skal vi tage den nu? Ned!
Problemer. - Efter dem!
Tag tømmerne.
Følg med!
Der er han!
Armbrøst!
Skyd hans hest!
Spring!
Er du uskadt, Marian? - Ja.
Du og Marian gør resten.
Nej, John, vent!
John, vent! - Skynd jer væk!
John!
Er du uskadt? - Jeg er færdig.
Det er forbi. - Nej.
Det er kun forbi, hvis du giver op. - Det var John, der fik mig med.
Der var en grund til, du blev valgt. - Hvilken grund?
Jeg ville bare have dig tilbage.
Sådan begyndte det måske, men nu står der mere på spil.
Jeg er ikke den, du tror. Hætten er bare en forklædning.
Jeg kender dig.
Loxley er forklædningen.
I minerne er der grubegas.
En enkelt gnist kan sætte luften i brand.
Du gør det samme for folket.
Mig?
Hvis ikke dig, hvem så?
Hvis ikke nu, hvornår så?
Sheriffen og kardinalen står i ledtog med araberne.
Og jeg kan bevise det.
Hvis folk vidste det ... - Ville de gøre oprør.
Med den rette leder.
Hvis du vil have mig til at afsløre tyven ...
... må du i det mindste vise mig den respekt at banke det ud af mig.
Nej. Du ville bare dø for at genere mig.
Mennesket er den eneste art, der frygter døden.
Ikke bare truslen om døden, men fordi den er endegyldig.
Det adskiller os fra insekterne og hundene.
Araberne frygter dog ikke døden -
- fordi jeres falske profet har lovet jer Edens have.
En mand uden tro. Hvor ensomt.
Befriende. Uden dom er der ingen synd.
Tro.
Vi ser døden i øjnene med mod og ære.
Gør I? Jeg har ellers hørt -
- at din søn tryglede for sit liv -
- lige indtil vi adskilte hans hoved fra hans hals.
Det er pudsigt med halshugninger.
Øjnene bliver ved med at se.
Bevidstheden forsøger at benægte døden.
Selv om det kun er få øjeblikke.
Hvad tænkte din søn mon på i de sidste sekunder?
Det var sikkert noget i retning af: "Far, hvorfor tog du mig med herhen?"
"Far, jeg er bange. Hvorfor redder du mig ikke?"
Hvis du ikke afslører tyvens navn -
- tvinger jeg svineblod i dig og brænder dig.
Så får du aldrig Paradis at se.
Men hvis jeg får hans navn, får du en hurtig martyrdød.
Sherif ...
Det er godt, du er stærk i troen.
Det vil gøre det langt sjovere at knække dig.
Jeg er slagter. Jeg blev født ind i krigen.
Men jeg har aldrig før mødt en, der som dig fortjener at blive slagtet.
Du vil komme til at ønske, du troede på Gud og så hans ansigt -
- så han kan redde dig.
Men du vil kun se mit ansigt.
Og det bliver det sidste, du ser. Sa'aqtaluk.
Will.
Mr. Tillman. Alle er klar. - Tak, Penny.
Hvad sker der? - Vi forlader minerne.
Episoden i aftes vil ske igen og igen.
De vil komme tilbage.
Han kan bare komme an. Jeg vil ikke flygte.
Vi kan ikke lægge planer i panik. - Hun har ret. Vi bør kæmpe imod.
Med hvad? Hakke og skovl?
Byen er i undtagelsestilstand.
Vi kan dø som fanger eller vige tilbage og leve.
I har et andet valg.
Vi kan selv træffe vores valg. Dine numre har kun medført -
- at sheriffen har erklæret os krig. Du har ingen stemme her.
Så må jeg vise mit ansigt.
Skulle vi være imponerede?
Den gode lord Loxley er steget ned fra det høje -
- for at fortælle os bønder, hvad vi skal gøre.
Det her er ikke dit gods. - Lad ham tale.
For fire år siden -
- drog jeg i krig for en løgners sag.
Jeg forlod min elskede og vendte hjem til ingenting.
Spørgsmålet er, hvad I vil gøre for at få jeres ejendom tilbage.
Er I friske på lidt velstandsudligning?
Sheriffen har allerede udplyndret os.
Han og kardinalen har lagt komplot mod England.
Jeg ved ikke, hvad de pønser på, men jeres penge finansierer gildet.
Penge, der bliver sendt til Arabien om tre dage.
Medmindre vi stopper dem.
Jeg tager fra de rige og giver til de fattige.
Men hvis de rige stjæler fra jer, hvem er så den egentlige tyv?
Jeg var Robin af Loxley.
Korsridder under Englands faner.
Så blev jeg til Hood.
Nu er jeg ligeglad med, om I kalder mig tyv eller lord.
Jeg ved bare, at jeg ingenting er uden jer.
Det her er vores korstog!
Vi må hver og én rejse os, hvis ikke vi skal bukke under.
Lad os gå med ham!
Hør nu her, folkens.
Vi er nødt til at tænke praktisk.
Hvor skal vi spise? Hvor finder vi ly?
Jeg kunne ikke sige det før, men jeg ved, at folk ser op til dig.
Næste skridt bliver ikke til noget uden dig, Will.
Tuck!
Jeg kunne ikke finde på andre måder til at få dig ud. Det er jeg ked af.
Det skal du ikke være. - Jeg fik dig sat fra embedet.
Ja, du gjorde. Du satte mig fri.
Kom. Nu skal Djævlens værk gøres godt igen.
10.000 guldnobler til en arabisk general fra sheriffen af Nottingham.
20.000, 40.000. Betalingerne går år tilbage.
Får de pengene, er vi færdige. - Ikke hvis vi stopper dem.
Og her gik jeg og troede, du blot var en beskeden munk.
Pengene gør holdt i katedralen, før de overdrages til kardinalen.
Så slår vi til der. - Konvojen er stærkt bevogtet.
En legion af elitesoldater bevæbnet til tænderne.
Gaderne er lukket, så vi kan ikke overrumple dem.
Det bliver det rene ...
Selvmord, det er vi klar over. Hvad siger du til det, soldat?
Vi samles på Loxley-godset. Alle, der vil være med.
Rob. Alle er her.
Her er planen.
Pas nu på.
En hætte mere.
Vi har to hætter her. Hvem mangler en hætte?
Så længe han er på fri fod, er mine penge i fare.
Har du efterladt dine nosser til slige sager i ørkenen?
Jeg vil se hans blod -
- flyde i Nottinghams gader.
Jeg vil se rotterne svømme i det.
Jeg vil se hundene slikke det op fra gaderne.
Mit liv afhænger af den vogn.
Er du klar, Will?
Tusind pund til den mand, der fanger Hood!
En af de lømler ved, hvem han er!
Så er det nu!
Kast den, Will!
Kast den!
Hvor er han?
Hvor er Hood?
Få mig gennem ilden!
Var det meningen? - Ja da.
Dan en formation!
De stjæler mine penge!
Dræb dem! - Marian!
Kig den anden vej. - Aldrig.
Skynd jer derned!
Gisbourne, derned!
Lord Loxley.
Vi behøver ikke gøre det her.
Slå mig ihjel, Loxley.
Du reddede mit liv i ørkenen. Jeg kan ikke tage dit.
Jeg er Guds sande kriger. Jeg fortjener en ...
Han bad selv om det.
Få dem ud i skoven. Pas på jer selv. Kom så!
Hvor er Will? - Han kender planen. Vi må af sted.
Jeg henter ham.
Du er eftersøgt. Det er det rene selvmord.
Vi skal have alle med.
Tuck! Tuck!
Har du set Will? - Han burde være hos jer.
Will!
Det skal nok gå. - Jeg ved besked.
Jeg så det. Han kan beholde dig.
Forsvind med dig!
Jeg hjælper ham. - Få de andre væk herfra.
Hvad så med dig? - Af sted!
Rob!
Hold op med at slås!
Det er mig, I leder efter!
Det er slut med at flygte og gemme sig.
Jeg overgiver mig, så vanviddet kan stoppe.
Her er jeg!
Byen er under belejring. Har I ikke bedre at give jer til?
Loxley ...
Du har voldt mig mange kvaler, knægt.
Dine kvaler er kun lige begyndt.
Alle får besked om dit forræderi. Og kardinalens.
Hvad tror du, hoffet siger, når de opdager, at du er forræder?
Nøjes de mon med at kappe hovedet af dig?
Eller finder de kosteskaftet frem?
Jeg vil koge dig i dit eget pis.
Så sender jeg Marian til Arabien, hvor hun vil blive voldtaget -
- igen og igen og igen.
Se mig i øjnene! - Gode Gud ...
Gud er her ikke. Det er bare mig.
Dumme svin. Jeg er sheriffen af Nottingham.
Ikke længere.
Du er svær at gøre kold, John.
Gudskelov for det.
Dagslys forude.
Godt, alle sammen.
I er trætte, men vi skal have slået lejr, inden natten falder på.
Vi ses i Sherwood. - Vi ses.
Nu er vi lovløse, så hvis nogen har fortrudt -
- er det nok for sent.
Fortsæt.
Jeg er faktisk ret pjattet med at være lovløs.
Det er det mest spændende, der er sket siden ...
Nogensinde.
Da jeg sad nede i ørkenen ...
... tænkte jeg kun på at komme hjem til dig.
Vi skulle sidde på godset og bare æde og drikke.
Nu er vi flygtninge, og jeg er leder af revolutionen.
Det så jeg ikke for mig.
Det gjorde jeg.
Hyggelig skov. Vi har ikke hilst på hinanden. Tuck.
Yahya ibn Umar.
Er det i orden, at jeg oversætter det til John?
Det ligner en lykkelig slutning, men det er det ikke.
Skæbnen leger med.
Når den ene historie slutter, begynder en ny.
Det var godt, jeg fandt dig.
Du har ofret så meget, men dit folk har brug for dig.
Du skal lede dem ud af mørket mod en lysere tid.
Jeg tilbyder dig ansættelse -
- i Nottinghams højeste embede.
Hvis du takker ja, vil kirken være dig evigt taknemmelig.
Det samme vil jeg.
Kære borgere.
Siden tyven og hans bande er blevet jaget i skjul -
- har vi stedt vores gode sherif til hvile.
Men Nottingham ulmer stadig efter oprørernes bål.
Jeg blev døbt i ild, men det var i en god sags tjeneste.
Det har vist mig mit sande kald.
Jeg skal genskabe freden som sherif af Nottingham.
Det kan kun ende på én måde.
Med at jeg står over Hoods lig.
Velkommen til højbords, sherif.
www.DanishBits.org
Tekster: Peter Bjerre Rosa Scandinavian Text Service 2018