Es nezinu.
Viena laimīga ģimene! - Smaidiet.
Smaidiet. - Norāvi slēpi!
Neliec uz viņa slēpes.
Tu dabūsi...
Tu kāp uz slēpes! - Apakšā?
Vai tā?
Tuvāk kopā?
Es nezinu. - Smaidiet.
Pacelt rokas. Šādi. Šādi?
Ei!
Ak dievs!
Finn!
Uzkāpi uz slēpes. - Ei.
Ei, puišus atsevišķi.
Un tad man...
Zēni, jūs atsevišķi.
Stop!
Pasakiet vēlreiz!
Viņš grib lejā. - Kā tad!
Nē, nē, nē. Pīt, paliec turpat.
Nebildējiet. Neesam gatavi.
Lūdzu, stāviet taisni.
Skatieties kamerā. - Cenšos.
Lūdzu, smaidiet.
Aiziet, sakiet "Austrija!"
Austrija!
Viņš grib nūjas.
Grib, lai paceļam nūjas.
Es nezinu.
LEJUP
Daudz cilvēku, ne?
Jā, dzīvīgi. - Tāds brīdis.
Es arī tā domāju.
Atvainojiet. Atvainojiet.
Mīļais, vai tu pamanīji, ka te nav bērnu?
Šķiet dīvaini, tev ne?
Varbūt cits grafiks skolā.
Jā, varbūt.
Uz šo pusi, lūdzu.
Zēni, palieciet, lai es varu jūs redzēt.
Sveiks. Paldies. Stentone.
Kam tu raksti?
Zakam.
Zakam no darba?
Jā.
Kāpēc viņš raksta? Jūs esat draugi?
Nē. Stāstīju, ka braucam,
un viņš ar draudzeni Roziju
arī ceļo pa Eiropu.
Tiešām? - Pašreiz Amsterdamā.
"Mirkļbirka bez plāna."
Nevar būt.
"Mirkļbirka skaista dzīve."
Mirkļbirka labākas mirkļbirkas.
Jā. Labi, jā, nē, es zinu.
Mirkļbirka bez mirkļbirkām.
Mirkļbirka netērē laiku. - Ja?
Ar mirkļbirkām.
Noliec telefonu.
Beidzu. - Labi.
Labi. - Būsim te, labi?
Klāt esam.
Te kāds ir?
Sveiki, esmu Šarlota.
Vai labi atlidojāt?
Jā, labs.
Cikos jūs ieradāties?
Apmēram pusdienlaikā, es...
Gribējām uz kalna paslēpot.
Atvainojiet, ka nesagaidīju.
Ko es jums varu piedāvāt?
Jūs esat...
Stentoni. - Stentons.
Jā, es zinu.
Kūrorta karte. - Paldies.
Atslēgas. - Lieliski.
Mani interesē, vai te ir arī citi bērni?
Nē, ne šeit.
Fisas pilsētā, 20 minūtes no šejienes.
Tur ir visas ģimenes.
Bet te ir labāk. Dzīvīgi.
Alpu "Ibiza".
Un gribēsiet ballēt visu nakti.
Eiropā domā, ka iet saunā peldkostīmā ir nehigiēniski,
tāpēc visi iet pliki.
Par ķermeni nav jākaunas.
Varbūt jums.
Nē, jūsu ķermenis ir labs. Baudiet.
Labi. Jā.
Noteikti tā darīšu.
Abi.
Jā. Nē, nē. Neapšaubāmi.
Labi. - Baudīsim.
Es šeit esmu kā draugs, ja?
Vai vēlaties būt mans draugs?
Protams.
Tad mēs esam draugi.
Labi, brīnišķīgi.
Labi.
Atvaino.
Paldies.
Liels paldies.
Zēni, izkariet slēpošanas drēbes žāvēties, lūdzu.
Zēni, nomierinieties.
Visas mantas atvilktnēs, labi?
Sāp!
Teikšu tā.
Viņi vienā gultā - nebūs labi.
Mīļais.
Nē. Esmu beidzis.
Zaks turpina rakstīt.
Jautā par Išglu, viesnīcu.
Labi, bet mēs negaidām viņus te bez plāna, vai ne, Pīt?
Nē, nē, nē.
Tāpēc gribēju pabeigt sarunu.
Jā. Labi.
Skat!
Atradu tēva veco mici.
Paņēmu, likšu to slēpojot.
Nevar būt.
Lai viņš ir līdzi.
Tas ir tik mīļi.
Man tā patīk.
Jā.
Piedod, ka es biju...
Tāpēc esam šeit. Vai ne?
Jā.
Labi mums visiem.
Labi.
Mums jāapstājas. - Jā.
Ja? - Jā.
Viss.
Labi.
Labi. Nopietni.
Jo no rīta gribēsim lielas brokastis.
Jā.
- Labi.
Ieiešu dušā.
Labi.
Tuk, tuk.
Ko?
Ko tu ar to domā?
Ko?
Novelku drēbes.
Viņa teica, ka jābauda savi ķermeņi.
Zināju, ka uzķersies uz to.
Jā. Lai viens otru nepazaudējam.
Laba doma, ne?
Mākslas veikaliņā nekā daudz nebija,
izņemot "atpakaļ uz skolu" uzlīmes,
par kurām zēni ne pārāk priecāsies.
Nē. Jā.
Nebūs gan sajūsmā.
Mīļais, liksi to zem ķiveres, ja?
Jā. Jā, jā.
Jā. Jā. - Likšu zem.
Ejam pēc piecām minūtēm.
Salieciet savas mantas.
Labi.
Lēnāk, Finn!
Ei, ei! Apstājies!
Ir jāpagaida pārējie. Vai saproti?
Labi.
Ak dievs.
Viņš pietēlo.
Mīļais, tā ir tikai fāze. Neiespringsti.
Nē, es zinu.
Jo vairāk to cilā...
Jo vairāk pievērsies... - Jā.
Jo lielāka problēma. - Tā kļūst.
Jā, sapratu. - Tieši tā.
Nevar būt.
Tā turpināt. Tu esi kā raķete!
Labi, es domāju tā.
Domāju, ka tagad ieēdīsim zupu
un pēc tam gardās bulciņas četros.
Tāpat gribēsim vakariņas.
Neizklausās pēc laba plāna?
Slēpojam no "Briesmoņa" pēc pusdienām?
Es to darīšu, tēt. - Jā.
Nedomāju, ka grūti. Melnā, īstenībā kā sarkanā.
Tiešām?
Kā amerikāņu zilā.
Jā. Dažas melnās trases ir amerikāņu zilās. Eiropas sarkanās.
Par melnām sauc prestiža dēļ.
Kur tu to dzirdēji?
Es to zinu. Jā.
Viss labi. Tiksi galā.
Kā būtu, ja atrastu svaigu sniegu?
Un mēs dotos treniņu braucienos, nu zini...
Rodeo?
Nē, Pīt. Tam...
Oho.
Tā ir kontrolēta lavīna.
Jā.
Tas ir normāli, Pīt?
Jā, viss labi.
Mammu?
Mammu!
Pīt?
Tev viss labi?
Nu gan, ko?
Tas nu gan bija kaut kas, ko?
Traki.
Jā.
Tie cilvēki smejas.
Jums viss labi?
Sveiks.
Lūk. - Mēs notīrīsim.
Ko jums atnest?
Es ņemšu zupu.
Jā.
Bulciņas ēdīsim vēlāk?
Protams.
Bet tagad zupu.
Jā.
Paldies.
Ei, ei, ei!
Stop! Pārstāj!
Stop!
Lūdzu. Skatieties, ko jūs darāt.
Viss labi, ja?
Nav. Varējāt saspiest dēlu.
Tev viss labi?
Jā.
Lūdzu. - Kas te notiek?
Tie plaukti nevar saspiest.
Kas te notika?
Vienkārši ejam prom.
Ejam prom.
Viss ir labi.
Palīdzēt ar kurpēm?
Nē.
Ko tas nozīmēja? Nesaprotu.
Nē, viņš neskatījās, un skapis slīdēja virsū.
Tev viss labi?
Jā, man viss labi.
Viņam viss kārtībā.
Izbiedēja mani.
Tu izskaties skaista.
Paldies.
Vai tu varētu...
Es tikai nedaudz...
Jā. - Jā.
Labi. - Jā.
Daudz ļaužu. - Oho.
Tu kaut ko pateiksi par...
Hei!
Mani labie draugi!
Domāju, ka viņa vēlas...
Nē, vienkārši māj. Sveika.
Nē, tagad viņa aicina.
Labi. - Savā veidā.
Atvainosimies.
Atrunas nepieņemu.
Labi.
Jā. Būs nepieklājīgi.
Esam ar viņu. - Labi.
Ar sievieti baltajā. - Neesam vis.
Jā. - Baltvīns un viskijs.
Liels paldies. - Izcili.
Atnesiet to pašu maniem draugiem.
Nē, viss labi. - Ar vienu pietiks.
Paldies. - Nē. Gudri ņemt tagad.
Bārs būs pārpildīts. Alpu "Ibiza", ja?
Pareizi.
Es dzeršu, ja tu ne. - Labi.
Iešu uz klubiem.
Jauki.
Vakars brīvs, ko?
Gana daudz brīva laika?
Pietiekami, lai atrastu daiktu, kad vien vēlos.
Lieliski.
Jauki, ka ir laiks.
Mums ir ciemiņi.
Čārlij. - Sveika.
Sveiks.
Sveiki. - Sveiki.
Mani draugi, Billija. - Billija.
Mana sieva. - Un Pīts.
Es par tevi stāstīju.
Ceru, ka tikai labu.
Protams. - Jā.
Ko viņa stāstīja?
Nebija nekas tāds.
Jā, tu viņai patīc.
Jā, tikai pozitīvo. - Jā.
Ka varu atrast daiktu, kad vēlos.
Vai to...
Tieši tā viņa teica. Jā.
Skaidrs.
Labi, nē, tikai domāju...
Es domāju...
Es jokoju.
Kāpēc? Domāji, ka precēsimies?
Nē! Ak dievs, nē!
Labi.
Nedomāju precēties. Domāju,
ka jauki pavadījām dienu.
Es gribu iet.
Es tikai, nu tu zini...
Kā jūs iepazināties?
Nu... Šeit.
Jā. Atbraucu svētdien, un viņa man izrādīja visu.
Jā, bet tu ātri mācies.
Ātri.
Jums bija laba diena kalnos?
Lieliska. Lieliski apstākļi.
Īsta Alpu pieredze.
Jā. - Nu...
Mēs visi gandrīz gājām bojā lavīnā.
Ko?
Bija feini. - Billij.
Bija fantastiski.
Paga, Billij. Bija viens mirklis.
Tā bija lavīna.
Ak kungs.
Kāds mēsls!
Nē, tur bija... - Jā.
Kādu brīdi šķita riskanti.
Pagaidi.
Diezgan ilgu brīdi šķita sasodīti riskanti.
Nopietni. - Labi.
Tad tas beidzās, un viss bija labi.
Mums visiem viss labi.
Bērni ļoti nobijās.
Protams.
Nav šaubu.
Pīt, tas, ko viņi redzēja...
Biedējoši viņiem. Noteikti.
Jā.
Bet esam šeit, un viņi augšā skatās filmu.
Kopā pavada laiku.
Un, iespējams,
emocionāli pēdējā laikā esam daudz pārdzīvojuši.
Mans tētis nomira pirms astoņiem mēnešiem.
Jā.
Tā gadās. - Ļoti žēl.
Daudz pārdzīvojumu.
Tāpēc atbraucām šurp.
Un tāpēc esam šeit.
Tāpēc būsim šeit.
Labi. - Par šeit!
Par šeit! - Par šeit!
Mans tēvs 30 gadus bija ceļojumu aģents.
Pats īsti nekur nebrauca.
Zināšanas par pasauli bija teorētiskas.
Kad aizgāja pensijā kopā ar labu draugu,
viņi saņēma smalkas kristāla glāzes.
Viņš tām iekārtoja augšējo plauktu.
Kad viesojāmies, viņš tās nenocēla.
Nezinu, kam viņš tās glabāja.
Varbūt nekam.
Bet, kad pārnācām no bērēm, es satiku Hjūiju.
Tēta labākais draugs. - Jā.
Labi.
Mēs iedzērām par tēvu no šīm pašām glāzēm
ciemos pie Hjūija.
Tad viņš tās mierīgi ielika trauku mašīnā.
Es viņam jautāju: "Vai tu tās lieto katru dienu?"
Zināt, ko viņš teica?
"Katra diena ir viss, kas mums ir."
Jā.
Spēcīgi. Spēcīgi teikts.
Tāpēc man
šodiena bija šodiena.
Par šodienu.
Par šodienu!
Jā. Jā.
Domāju, ka jums vajag ziņot kūrorta drošības dienestam.
Jā. Lai saņemtu mierinājumu.
Lieliska ideja.
Jā, to es gribu darīt.
Jā. - Vai ne?
Lieliska doma. - Jā.
Jā. - Jā. Zēni.
Mēs vēlamies izteikt sūdzību.
Klausos.
Bija lavīna, ko mēs...
Kas vakar izraisīja trauksmi.
Kontrolēta lavīna no Cvelferkopfas, jā.
Jūs sakāt, ka kontrolēta, bet domāju, ka jums jāzina,
ka cilvēki patiesi nobijās.
Bet visi bija drošībā.
Patiesībā mēs to nezinām.
Es jums to saku.
Visi bija drošībā.
Tas ir lieliski, tik labas ziņas.
Jo tas nomierina. To dzirdēt ir labi.
Jā, man jāsaka...
Es nesaprotu, kāpēc nebija izlikti nekādi brīdinājumi.
Bija brīdinājums. - Ko? Kur?
Pie liftiem, vagoniņos, viesnīcu reģistratūrās, restorānos, veikalos,
bāros, pie dzērienu automātiem, tualetēs.
Nezinu, ko teikt. Neko tādu neredzējām.
Nu...
Vai tad tā nav?
Varbūt...
Jēziņ, varbūt kaut ko redzēju,
kur minēts sniegs.
Jā. Tie bija visur.
Tātad tu redzēji?
Tur bija daudz...
Es redzēju vienu zīmi.
Tur bija...
Paga.
Es gribu teikt...
Ko gribi teikt? - To.
Ko gribi pateikt?
Bija brīdinājums vai ne,
redzēju to vai ne,
mēs gribētu, lai atzīstat, ka tas bija slikti organizēts.
Viss bija noorganizēts ideāli.
Nē, nebija gan.
Bija. - Nē!
Jūs nevarat man teikt, ka tā tam bija jānotiek.
Jā, tieši tā. - Nē!
Šķīvji bija pilni ar sniegu.
Jūs kaut ko līdz galam nesaprotat.
Mūsu ģimenei tas bija liels pārdzīvojums.
Ser, es nevēlos, lai šis aizietu līdz tiesai.
Nevēlos. - Billij.
Nevēlos... - Bet...
Saku, ko nevēlos.
Neesam Amerikā, kur var iesūdzēt par karstu kafiju.
Ej ellē. Es esmu advokāte.
Labi. Jūs dzirdējāt mūsu sūdzību.
Jā, kādam tā jādzird.
Paldies par jūsu laiku.
Un "nē, paldies par jūsu laiku" no manis.
Pavisam noteikti.
Es pati, labi? - Labi.
Tāds ēzelis, ne?
Jā.
Kurš ir ēzelis?
Vīrs, kurš ir atbildīgais.
Tas viņš ir.
Jā, liels ēzelis.
Vai tev ir...
Jā.
Vai tā? - Tu gribi tā.
Gatavi.
Cik ļoti tev patīk ceļot ar mani?
Tik ļoti.
Mammu.
Ko?
Ak dievs.
Pīt?
Ko? Jā, labi.
Ak dievs. - Pamodināt Emu?
Jā. Jā.
Un neskaties, kā cilvēki guļ. Man nepatīk.
Aši jādodas.
Kur mēs dodamies?
Dosimies uz citu kalnu?
Pat labāk. Būs labi.
Tēta pārsteigums.
Man jāaiziet un jāpaņem kaut kas bufetē.
Mēs kavējam.
Esmu badā.
Nē, es aiziešu pēc augļa.
Nē, būs labi.
Tēt! Mašīna!
Atvērsiet bagāžnieku?
Esam klāt. Piedodiet.
Stentoni?
Tie esam mēs. - Sveiki.
Gandrīz devās prom.
Atvainojiet. Aizgulējāmies.
Ejam, zēni. Aiziet.
Slēposim no helikoptera. Vai nav forši?
Lieliski!
Jā. Tētis palutinās. Tēta ideja.
Esmu tik izsalcis.
Kad nokļūsim sniegā, tev aizmirsīsies.
Jā, varbūt viņiem ir proteīna batoniņi.
Vai jums ir bārs?
Jā. Jā, var piesprādzēties.
Ko?
Mums ir jākāpj iekšā. Lūdzu.
Vai būs instrukcijas?
Jā, jā! Izdarīsim to pa ceļam!
Lūdzu, nāciet!
Kur mans cimds?
Mēs vienkārši lidosim?
Nebūs vēl kāda informācija par to?
Kāda?
Saņemsim to, kad iekāpsim!
Mammu! - Ko?
Man nav cimda!
Kāpēc tu esi tik stulbs?
Ei! Ei!
Nē. Panāc uz mirkli.
Panāc šurp.
Zēni, ko mēs nedarām?
Neapsaukājamies.
Un kas tev tagad jāsaka, Finn?
Atvaino.
Malacis, Finn.
Pagaidi, Pīt. Nē, nav labi.
Pasaki skaļi un skaidri, skatoties viņam acīs.
Lai viņš tevi dzird un saprot.
Es atvainojos!
Mums jāiet! - Ejam!
Lūdzu! Lūdzu!
Mums tiešām jālido!
Var mainīties laikapstākļi!
Labi. Viņam nav cimda.
Pagaidiet. Ko? Kā mainīties?
Ejam!
Katra diena ir viss, kas mums ir!
Es saprotu, Pīt, bet viņam nav cimda.
Mums nav cimda.
Viņa saka - mainīsies laiks.
Viņiem būs lieks cimds! Jā!
Jums ir lieks?
Es nezinu! Nāciet! Lūdzu!
Jābūt liekiem cimdiem!
Viņa teica, ka nezina!
Paņems tavu!
Ko? Tad man būs auksti, Pīt! - Labi!
Var ņemt manu!
Tas aizlidos! Viņam nederēs!
Jums ir lieki cimdi?
Proteīna batoniņi?
Billij, es tam iztērēju divus taukšķus.
Es to saprotu, Pīt! - Labi, tad ejam!
Pavadīsim labi laiku, labi?
Ejam!
Ko? Nē!
Pīt, stop!
Neej prom no mums!
Mums nav cimdu!
Bērni ir izsalkuši!
Un laiks var mainīties!
Kāpiet mašīnā!
Palīdzēt tev, mammu?
Nē, paldies!
Esi pārliecināta?
Viss kārtībā!
Kāpiet mašīnā!
Mašīnā!
Lūk, tavs cimds, mīļum.
Labi.
Labi. Mums vēl ir visa pēcpusdiena.
Ko katrs vēlas?
Varam uz pludmali?
Paēdam, un vēl stunda...
pusotra stunda uz kalna.
Domāju, šodienai pietiks zaudējumu.
Paliksim pēcpusdienā te.
Varam sēdēt pie kamīna, uztaisīt popkornu.
Un vēlāk jūs varētu skatīties filmu,
un mums abiem būtu laiks kopā.
Man patīk šī ideja.
Man arī.
Domāju, ka tas ir prātīgi. - Jā.
Augļi.
Zēni, lūdzu, ēdiet augļus.
Es varētu kaut ko likt, bet man žēl mammas.
Labi, piedod.
Vai tad tu mani nemīli?
Vilcienā Austrijā!
Atbrauksit vakariņās?
Tiešām? Vai var?
Noteikti. Billija priecāsies jūs satikt!
Tu saki, ka viņi vienkārši uzradās?
Nē. Bija tuvumā un piezvanīja.
Tāpat piezvanīja?
Billij, jā, piezvanīja.
Kad? Kad viņi zvanīja?
Kad? - Jā. Kad?
Kad es biju vannas istabā.
Tu pazīsti Zaku.
Nē, nē. Nepazīstu.
Es nepazīstu Zaku. Ne īpaši.
Ne tā, kā tu pazīsti savu darba kolēģi.
Un noteikti nepazīstu sievieti.
Piedod, lūdzu. Nezināju, kā atbildēt.
Vai varam palīdzēt? - Ei.
Nē. Sēdiet vien. - Nē. Ir labi.
Jā, atpūtieties.
Ceru, viņiem garšo burkānu salmiņi un siera krekeri.
Atvaino, vajadzēja...
Jā, bet tagad nevari.
Labi. - Lūdzu.
Izskatās tik labi.
Tiešām?
Labi.
Pastāstiet par šo ceļojumu.
No tā, ko mēs atceramies...
Tas ir bijis episks.
No tā, ko redzēju, jā.
Ļoti intensīvi.
Paspējām būt trīs valstīs četru dienu laikā.
Vēl otrdienā mēs ēdām rīta strūdeli Diseldorfā,
bet pēcpusdienā pārgājiens gar Reinas upi Francijā.
Ak dievs. Super.
Varbūt bija kādas sēnes
vienā vai visās šajās dienās.
Vai tas izklausās dīvaini?
Nē. Jauki pateici. - "Sēnes"?
Izklausos pēc kruķa?
Sēnītes. - Sēņuki.
Sēnes. Tikai sēnes. - Lietojām sēnes.
Lietojāt sēnes?
Jā. Lietojām sēnes. - Jā, tā bija.
Labi, skaidrs.
Nezinu, ceļojuma mērķis bija
iziet no komforta zonas
un sekot Rozijas vadībai,
un to arī es darīju.
Un es palaidu to visu vaļā.
Nevis palaidu. - Paplašināju.
Jā. - Jā, piedod. Es paplašināju.
Viņa pasauli. Tas ir pozitīvi.
Labi. - Jā.
Jā.
Vai zināt, kā akliem cilvēkiem attīstās visas citas maņas?
Zinu. - Jā.
Būt ar Roziju ir tā. Bet nav jābūt aklam.
Mīļais.
Nopietni.
Aizraujošā Rozija.
Tā viņš mani sauc.
Tas ir labi, jo tu mani pazīsti, Pīt.
Jā, pazīstu.
Parasti uztraucos par viesnīcām.
Pareizi? Apkalpošanu numuros, palagiem. - Jā.
Tā ir.
Brokastīs spriežu: "Kur ēst vakariņas?"
Pirms gulētiešanas domāju:
"Rīt jāēd brokastis tai pašā vietā,
"jo tur ir kāds gardums."
Mēs eksperimentējam ar jauno. - Paldies.
Ļoti laba vieta, kur viņam dzīvot.
Tev tur jādzīvo.
Zinu, ka prom nebraukšu.
Viens otrā atradām to, kā gribam savas dzīves bagātināt.
Tas ir ceļojums, piedzīvojums.
Nevēlamies bērnus.
Dzīvosim mūsu dzīvi sev.
Mirkļbirka bez plāna.
Mums tā patīk.
Tā ir Rozijas. Viņa tās izdomā.
Paldies. - Tad tu izdomāji.
Jā. - Jā.
Arī bez plāna ieradāmies šovakar.
Mēs nezinājām, kas šovakar būs.
Un tad tu atsūtīji ziņu, un esam šeit.
Jā, mums pat nav biļetes atpakaļ.
Kurš zina, kas notiks tālāk?
Zināt gan, kas notiks tālāk.
Jo pirmdien jābūt darbā.
Pareizi?
Kā tad. - Biļetes uz mājām nopirksim.
Man jārāda komerctelpas Kembridžā pulksten 8.30.
Jā.
Kā ar jums? Vai labi paslēpojāt?
Jā, labi. Jā.
Forši.
Mums bija viens satraucošs brīdis.
Bet tikām tam pāri un lieliski pavadām laiku.
Ak dievs.
Labi, kas notika?
Notikums, kuru piedzīvojām.
Jā. - Tas arī viss.
Notikumi ir labi. - Tieši tā.
Tagad viss labi. Nekas liels.
Bija gan.
Nē. Labi. Jā. Labi.
Nepareizi teikts. - Bija liels.
Jā.
Mēs sēdējām restorānā laukā
un izdzirdējām milzu būkšķi.
Un pēkšņi sniega siena nāk lejā no kalna,
un radās iespaids, ka tā neapstāsies.
Šķita, ka tā mūs nogalinās.
Vienu brīdi.
Nē! Nē! Noteikti nē.
Jo arī citi cilvēki jutās līdzīgi.
Viņi piecēlās. Viņi kliedza.
Es kliedzu.
Un bērni kliedza.
Bija sajūta, ka pienācis gals. Ka mēs mirsim.
Un es paskatos uz Pītu,
kurš bija piecēlies un paķēris telefonu.
Viņš bija aizbēdzis.
Pīts aizskrēja. Mūs atstāja.
Šķiet, savā prātā
viņš mūs atstāja, lai aprok,
jo viņš paspēja aizmukt.
Mēs bijām par tālu.
Mēs bijām otrā pusē...
Es nezinu.
Es apķēru savus bērnus
un vienkārši gaidīju.
Gaidīju, kad mirsim kopā.
Atvainojiet.
Un pagāja kāds laiciņš.
Cik labi, mēs bijām dzīvi.
Un bērni beidza kliegt.
Sapratām, ka mums viss labi.
Tad atgriezās Pīts
un vienkārši pasūtīja zupu.
Tā...
Nu gan spēcīgi.
Jā.
Bet zināt, es domāju...
Domāju, ka šādā situācijā
ieslēdzas izdzīvošanas instinkts.
Vai ne, Pīt?
Nav pat laika padomāt. Tas ir reflekss.
Gluži kā jūras gurķis, kad pamana draudus.
Tas ātri evakuē savus orgānus cauri zarnai.
Kā es varēju aizskriet prom?
Kā? - Slēpju zābakos?
Kā tas ir iespējams?
Vari paskriet slēpju zābakos?
Paga, ko?
Slēpju zābakos var skriet?
Nav ieteicams. - Labi.
Aiztenterēji prom.
Fiksi gāji prom.
Nē. Tu teici "skrēji".
Slēpju zābakos vari skriet?
Ne ļoti labi, bet...
Bum, tieši tā.
Vienalga, es neatstātu ģimeni nomirt.
Tas ir "bum, tieši tā".
Nē, es arī neatstāju.
Viņa saka, ka atstāji.
Jā, viņš atstāja.
Sasodīts, Billij. Kāpēc tu...
Un es neatstāju, lai jūs aprok.
Es nezinu. - Es zinu.
Es tur biju un redzēju ko citu.
Tad pastāsti man, Pīt. Kas notika citādi?
Lūdzu.
Sniegs nāca virsū. - Tā.
Gluži kā lavīna.
Tagad tā pat nav lavīna.
Es paskatījos un pārliecinājos,
ka jums viss ir kārtībā, un es skrēju pēc palīdzības.
Uzgaidi. Izklausās pilnīgi nejēdzīgi.
Redzēji, ka mums viss kārtībā, un aizgāji pēc palīdzības?
Ko?
Viss notika ļoti ātri. Tik juceklīgi.
Instinktīva rīcība.
Bet pārliecinājos, ka jums viss labi,
tad devos pēc palīdzības.
Tā nenotika, Pīt.
Es pieņemu tavu versiju.
Kāpēc tu nepieņem manu?
Jo mana ir patiesa un nav stulba.
Tu tur nebiji ar mani! - Tieši tā!
Tas bija tieši tā. Es biju pie galda ar bērniem.
Man patīk tas, ka tu liec man teikt,
ka tas, kas notika ar tevi, notika ar mani.
Labi.
Pīt, daudzkārt
cilvēki autoavārijās redz
negadījuma secību ačgārni.
Beidz izteikt teorijas. - Jā, piedod.
Velns.
Iznāciet laukā uz vienu mirkli.
Atvainojiet. Mums ir viens jautājums.
Billij, nē.
Jā, jā. - Nē.
Paskatīsimies. Es tikko runāju ar draugiem
par to, kā mēs pusdienojām, atceraties?
Un tad tuvojās lavīna.
Vai varat pastāstīt, kas notika tālāk?
Viņi var pastāstīt.
Viņi gribēja dzirdēt stāstu.
Viņi var pastāstīt, vai ne?
Protams.
Patiesību.
Tētis aizskrēja prom.
Un Finn?
Vai tu domā, ka tā notika?
Labi.
Labi, zēni. Paldies.
Varat iet skatīties jautro filmu.
Viņi ir tik lieliski bērni.
Tu vari viņus traumēt, tu to zini?
Es viņus traumēju?
Tā gribi savu taisnību.
Nē, es gribu, lai ir skaidrība.
Tu gribi, lai tev taisnība.
Apsveicu, Billij, tu uzvarēji. Tev ir taisnība.
Visi skaļi aplaudējiet Billijai.
Ei, Pīt?
Tu atstāji savu ģimeni!
Par to man ir taisnība!
Sveiks. Šodien es gribu pabūt viena.
Labi.
Varat ar zēniem doties piedzīvojumā.
Jā, labi.
Varbūt tiksimies uz kalna.
Redzēju brošūru par Alpu slidkalniņiem.
Zēniem varētu patikt.
Tas ir ģimenes kūrortā.
Tas atrodas 20 minūšu brauciena attālumā.
Lieliski.
Protams. - Lieliski.
Ievērtē džekus?
Sveika.
Nē, nē, es tikai...
Kur tava komanda?
Šodien pabūšu viena.
Labi.
Piedzīvojums.
Tev vienai.
Jā. Piedzīvojums.
Jautrība. Tikai tev.
Jā. Jautrība.
Gribi jautrību?
Jā.
Jautrību.
Labi.
Nāc.
Domāju, ka šī ir rinda.
Nē, nē, šī nav tev.
Piedodiet.
Jā, jā, jā.
Vēlreiz paldies par palīdzību.
Piedzīvojums, ja?
Tagad? Jautrība?
Jā, to visu. Kā tad.
Tu brauksi līdzi?
Jā. Es braukšu līdzi.
Brīnišķīgi. Jā.
Mani interesē vēl viens jautājums.
Labi, jā.
Vai tev ir bijusi atšķirīga seksuāla pieredze?
Ko? Kā, lūdzu?
Atšķirīga seksuāla pieredze?
Nē, es nejautāju, lai tu to atkārtotu.
Esam publiskā vietā. Tikai saku.
Tajā vecumā reti tver angļu valodu.
Tu gan esi ļoti tieša.
Atvaino. Man nepatīk gvelzt riņķī apkārt.
Jā, to es sapratu.
Man arī nepatīk gvelšana.
Tu vienkārši šķieti... - Kāda?
Ka nav bijusi liela pieredze.
Man? - Jā.
Nē, nē, nē.
Tu būtu pārsteigta.
Koledžā man bija tik daudz puišu.
Tiešām biju populāra.
Es paspēju arī...
Man nepatīk to darīt.
Nevienam nepatīk.
Es cenšos darīt to, kas man patīk.
Es masturbēju.
Katru dienu.
Jo tas ir labi man.
Un sekss ar viesiem...
Jā, tas ir ļoti labi man.
Bet esi precējusies. Vai tiesa?
Vai tā ir taisnība? - Jā.
Labi. Kā tas īsti iet kopā?
Ar tavu Čārlija kungu
un jebkuru citu čali...
Mierīgi. Ziemas pavadu te,
un vasarā mums ar vīru ir saimniecība.
Un tavu vīru tas apmierina? - Nē, vīrs, vīrs!
Ko? - Vari iedot man roku?
Vai man par to jāstāsta vīram? Vai tev?
Par ko tu runā?
Ķermeņi saskārās. Intimitāte.
Nu beidz.
Nu kāpēc? Kāpēc tas ir absurdi?
Kad divas ķermeņa daļas saskaras. Nu un!
Tas ir ļoti...
Citas daļas - nu nē!
Nē.
Ķermeņi saskaras, īpašas daļas.
Jā, tās ir īpašas. - Ak dievs.
Ko mēs darīsim? Dievs debesīs dusmosies!
Laulībai ir beigas. - Nē, ne jau tas.
Īpašās daļas paberzējušās.
Tā ir māņticība.
Patiesībā nav gan.
Piemēram, paspiežot roku, nerodas bērni, vai ne?
Nu beidz. - Tā ir.
Ne vienmēr rodas bērni. - To es zinu.
Un bērnus var radīt bez seksa.
Protams, var.
Vai tagad varam pārkāpt tam pāri?
Es domāju par attiecībām.
Tajās jādomā vienādi.
Tas ir kā stāsts.
Jūs abi esat vienā stāstā.
Es laikam rakstu pati savu stāstu.
Protams, jā. Bet...
Es esmu laimīga.
Vai tu esi laimīga?
Jā.
Labi.
Jā.
Tad tu esi laimīga savā stāstā,
un es esmu laimīga savā.
Labi. - Ja?
Ja?
Jā. Es teicu: "Jā."
Es teicu: "Jā." Jā, jā, jā.
Labi. - Jā.
Man mazliet sāp.
Čārlija kungs ir nezvērs.
Labi, esam klāt.
Es nevaru apsēsties.
Un Guglielmo būs tavs instruktors.
Paga, ko? Kurš būs mans kas?
Atā. Izpriecājies.
Esi gatava?
Es nezinu.
Uz šo pusi.
Šī vieta ir brīnišķīga.
Jā. Kāpēc nepaliekam te?
Jā. Te ir labi.
Citādi.
Es nezinu, vai labāk. Citādi.
Finn! Rekur ir!
Skrienam.
BERTAS & MĒRMLISA BRĪNUMZEME MĒS ESAM ĢIMENE!
Tātad.
Tātad. Jā.
Kāda ir pirmā lieta instrukcijā?
Man nav ne jausmas. Patiesi...
Kafija.
Skaidrs.
Buongiorno.
Buongiorno tev arī.
Paklau, Šarlota ļoti ātri pateica vārdu.
Nesapratu. - Guglielmo.
Pavisam vienkārši.
"Gu" kā Google, "gli" kā mēs, "elmo" kā ķivere.
Es...
Vari saukt par Džī.
Džī. - Jā.
Džī.
Lai būtu skaidrība, es nenolīgu šodien instruktoru.
Es gribēju pabūt šodien viena.
Slēpoju apmierinoši.
Kāpēc tikai tik?
Nē, es... - Var taču labāk.
Jā, protams, var labāk.
Labi. Redzi kafiju?
Redzu.
Apmierinoša. Jā.
Garlaicīgi. Ko?
Paturēt?
Jā. Bet...
Jā.
Alpu kafija.
Labāka.
Labāka par apmierinošu. Es domāju.
Jā.
Labi. Oho.
Daudz labāk par apmierinoši.
Paldies par labāku kafiju. - Lūdzu.
Novērtēju. Es nu braukšu.
Labi. Pagaidi, Billij.
Es tev ko teikšu, ja?
Jā.
Mēs mazliet paslēposim kopā.
Un tad, ja gribēsi slēpot viena,
varēsi viena.
Labi.
Labi, Džī.
Jā. Dod pieci.
Jā.
Finn, atlaid bremzes!
Lēni braukt nav jautri!
Tu esi par tuvu!
Aiziet! Brālis ir tālu priekšā.
Brīdināju, tuvojos!
Tēt, beidz!
Es tevi noķeršu!
Es tev piesitīšu, labi?
Nē, nevajag! - Ko?
Nevajag!
Es tevi noķeršu! Noķeršu, brāl!
Nevajag! - Tētis tev seko, brāl!
Nevajag!
Tur ir noteikumi. Nedrīkst braukt virsū.
Nē, atvainojiet.
Es zinu, es tikai mazliet uzgrūdos.
Skat, viņiem ir tobogani ragavas.
Arkāde.
Minigolfs iekštelpās.
Daudz labu lietu.
Vai kaut kas uzrunā?
Man vienalga.
Kas notiek?
Nešķiet, ka tu gribi te būt.
Protams, ka gribu.
Man patīk būt kopā ar jums vairāk par visu.
Skaidrs?
Tas slidkalniņa dēļ?
Labi, tēti izmeta no slidkalniņa.
Jo tētis par daudz jautrojās.
Klau, zināt ko?
Mēģinām dienu beigt uz pozitīvas nots.
Un jūs izvēlaties kaut ko no šī.
Aiziet. Varam darīt vairākas lietas.
Vai mēs varam skatīties filmu viesnīcā?
Protams.
Man patīk šī doma.
Jā!
Labi!
Neslikti!
Nogurdinoši gan, ko?
Bet labi, vai ne?
Jā, noteikti.
Kā jūtas tavi apakšstilbi?
Es tos jūtu pamatīgi.
Ja? - Jā.
Labi.
Varbūt gribi novilkt.
Jā, es tā domāju. - Kādas 10 minūtes.
Jā, labais zābaks mani īpaši nogurdina.
Dedzina te, vai ne?
Jā.
Es varu dažreiz cilvēkiem
ierīvēt stilbus, saproti?
Dažreiz to var darīt, tā gan.
Jā. Es to daru.
Tu to dari?
Jā. Lai sasprindzinātie muskuļi atslābinātos.
Tas ir ieteicams.
Tiešām?
Ja tas ir ieteicams, jā.
Protams. - Ļauj man.
Jā.
Piedod, esmu sasvīdusi.
Viss labi.
Tev skaistas kājas.
Tātad...
Mani interesē.
Jā?
Kas ir Billija?
Ko?
Kāpēc jāsmejas? Gribu zināt.
Izklausās pēc...
"Kas"? Kā to vispār atbildēt?
Esmu pašpārliecināts.
Man nav grūti atzīt savas kļūdas.
Es pārāk ātri iemīlos. Ilgi atgūstos.
Un man patīk gleznot.
Īstenībā tas man labi padodas.
Lai arī es neprotu dziedāt, tas mani neattur,
un es to daru katru dienu.
Slēpošana ir kaisle.
Bet mācīšana pabaro manu dvēseli.
Piedzīvot cilvēku pārsteigumu par sevi, tā ir mana dzīves jēga.
Esmu vienīgais bērns savai mammai,
un viņa ir mana varone.
Tas ir jauki.
Tā atbildu es.
Zini,
tev nav jāstāsta par to, kas esi, Billij.
Bet tev man jāapsola.
Kas?
Apsoli, ka tu nesmiesies,
ja kāds vēlas iepazīt tevi.
Es to apsolu.
Labi.
Liels paldies.
Es atvainojos. Scusami. Piedod, ja...
Neatvainojies.
Es darīju tieši to, ko vēlējos.
Jā. Un tagad es vēlos slēpot.
Jā.
Jā. Jā. - Labi.
Labi.
Lai būtu skaidrība.
Varētu tevi drātēt cauri sienai, ja vien gribētu.
Bet es to nedarīšu. Un nedarītu.
Tik daudz par sevi zinu.
Un arī atbilde uz iepriekšējo jautājumu.
Ak dievs.
Labi.
Rekur mani cimdi.
Kā diena vienatnē?
Bija lieliski. Jā.
Brīnišķīgi.
Mums arī gāja jautri.
Labi.
Krietnu laiku pavadījām uz slidkalniņa.
Lieliski.
Smieklīgi.
Labrīt.
Labrīt, tēti. - Labrīt.
Sveiks.
Visi labi gulējāt?
Jā.
Vai mēs...
Mēs tagad...
Mēs pašreiz darīsim šo.
Labi. - Jā.
Zaks rakstīja, ka būs ar mums.
Rozija laikam pagulēs ilgāk.
Lieliski.
Labi. Lai jums, puiši, iet jautri.
Vai tiksimies vakariņās?
Kādā ēstuvē pilsētā?
Protams.
Atsūtīšu īsziņu.
Labi.
Forši.
Labi.
Lai jums labi iet.
Labi. - Tev arī.
Atā. - Atā.
Atā.
Labi.
Man arī patīk mopši. Tik nepakļāvīgi.
Netikšu tam pāri.
Jā!
Paskat,
cik te ir lieliski!
Ak dievs! Paskaties uz to.
Gluži kā ekrānšāviņā.
Esam iekļuvuši krātuves bildē.
Jāuztraucas tikai par vienu lietu.
Labi.
Tikai viena saistība.
Nobraukt lejā.
Tieši tā. - Jā.
Dzīvo savu dzīvi. - Tieši tā.
Jā.
Katra diena ir viss, kas mums ir.
Pie velna, vecīt. - Vai ne?
Velns, cik forši.
Velns!
Idiots!
Vai es izskatos normāli?
Jā, man šķiet.
Man nav smadzeņtrīce?
Nē, nedomāju.
Tu nevēmi, nekas tāds.
Nē, nē, nē.
Slikta dūša nebija.
Vai es atkārtojos?
Es nezinu.
Vairākkārt jautāji, vai tev viss labi.
Bet tas arī viss? - Jā.
Sveiki.
- Sveika.
Jā.
Mana draudzene gribēja nodot sveicienu.
Jā. - Labi.
Viņai patīk jūsu stāja.
Ļoti laipni. - Jā.
Jā, kur...
Jā. Tas ir jauki.
Ak dievs.
Viņai šķiet, ka esat vislabāk tērptais vīrietis šajā bārā.
Paldies.
Jā.
Labi.
Nav slikti, ko?
Paskat tik!
Ko mēs...
Vai mums nosūtīt dzērienu?
Vai mums iet aprunāties?
Zini, man ir Rozija.
Nē, nē. Pareizi.
Viņa jau tā ir daudz par labu man.
Nevēlos salaist grīstē. - Tu dari pareizi.
Jā. Noteikti. - Jā.
Viņa ir izmainījusi manu dzīvi, un es mīlu...
Jā, jauki to dzirdēt.
Man tas patīk.
Visa tā pārcelšanās uz Eiropu.
Es nezinu, vai vēlos būt tik tālu no ģimenes.
Viņa ir nelokāma par to, ka bērnus nevajag.
Skaidrs.
Es nezinu.
Bet pašreiz, jā. Mums ir labi.
Oho.
Man tas ļoti patika.
Jā.
Kāds laiciņš pagājis.
Es savulaik pratu flirtēt.
Tiešām?
Biju tiešām labs.
Tev ir laba enerģija.
Ja? - Jā.
Joprojām? - Ir.
Sveiki. - Sveiki atkal.
Atvainojiet. - Sveika.
Tas nebijāt jūs.
Kā, lūdzu?
Tas nebijāt jūs.
Viņai nepatīk jūsu stāja.
Bet gan viņa.
Zaļā cilvēka.
Jā. - Atvainojiet.
Kā jūs sauc?
Atā.
Jā, viņai taisnība.
Tas čalis ir iekārojams.
Jā, vai varu teikt godīgi?
Es saredzu līdzību.
Nē. - Jā.
Beidz. Nē, aizmirsti.
Godīgi. Man viss labi.
Man ir tik labi.
Patiešām.
Vai tu vēl gribi slēpot?
Nē.
Turpinām dzert.
Billija?
Jā?
Sveika. Sveiki, zēni.
Sveika. - Braucat augšā?
Jā. Mēs... Jā.
Vai neiebilstat?
Protams, jā. Pievienojies. Noteikti.
Mammu. - Jā?
Varam braukt vieni?
Jā, ja vēlaties. - Jā!
Sagaidiet mani augšā.
Gaidīsim. - Labi.
Paskat tik.
Jā. Brīnišķīgi!
Saule ir patiesi spoža.
Kā tev iet šodien?
Man iet labāk.
Es nezinu.
Man jāatvainojas,
ka jums nācās visu to noklausīties tovakar.
Tikko iepazināmies.
Kāpēc tu atvainojies?
Man nevajadzēja iesaistīt bērnus.
Tas nebija prātīgi.
Labi, bet tev nav jāatvainojas.
Viņš rīkojās draņķīgi.
Jā, bet...
Iespējams, man nevajadzēja uzbrukt.
Viņš pašreiz sēro.
Ļoti. Viņa tēvs nomira pirms 8 mēnešiem.
Cilvēki mirst. Tā notiek. Tas ir stulbi.
Bet tas neattaisno viņa skriešanu prom kā trusim.
Tev nav jājūtas slikti.
Tev ir tiesības dusmoties.
Paldies.
Es tev teikšu tā.
Ja Zaks tā izdarītu, es viņam iespertu,
un viņš mani vairs nekad neredzētu.
Melns vai balts.
Nu...
Neesmu tik droša.
Nē, tā ir.
Melns vai balts.
Cik tev gadu?
Trīsdesmit.
Esam mājās.
Jā.
Ei, zaļais cilvēk.
Es pats. Es pats.
Stulbenis.
Sveiks. - Sveiks.
Viss labi?
Tev vajag svaigu gaisu.
Šī vieta ir garām.
Ja? - Jā.
Labi.
Mums jādabū tevi laukā. Ir gandrīz 19.00.
Labi. Ei.
Labi.
Domāju, ka laiks picai. - Nē.
Vai kafijai. - Nē.
Nē, man jābūt izsalkušam.
Lai ēstu kopā ar ģimeni.
Jā.
Tikai šķiet, ka pirms satiec ģimeni, ir jāpaēd.
Es mīlu savu ģimeni.
Jā, es zinu. - Labi?
Es zinu. - Patiesi.
Es zinu.
Mēs par to ļoti ilgi nedomājām.
Par bērniem.
Auglību stimulējām.
Un tad domājām, ka...
Ja zinātne vēlas, lai esam vecāki, tad būsim vecāki.
Ja ne, viss kārtībā.
Zinātne palīdzēja kļūt par vecākiem.
Jā, tev ir brīnišķīga ģimene.
Tu zaudē vecāku un sāc dzirdēt skaļos tikšķus.
Gribi zināt, cik patiesībā esi vecs?
Paskaties uz saviem bērniem.
Viņi mainās katru dienu.
Jā, mēs kļūstam vecāki.
Bet tu nedrīksti aizmirst par sevi.
Tā notiek.
Tu domā par sevi.
Jā, es saprotu.
Ei, Pīt.
Panāc.
Pīt,
mēs iesim iedzert kafiju.
Es zinu. To jau es teicu.
Vai ne?
Jā. - Nāc.
Es tevi turu.
Gardi.
Un tavs?
Īsti negribas ēst.
Labi. Vai tu jau paēdi?
Es neēdu, lai būtu izsalcis.
Es esmu izsalcis.
Skaidrs.
Mammu, atslēgu. Atslēgu.
Paldies.
Billij, apstājies.
Varu kaut ko pateikt?
Nu, es... - Vai es varu?
Pīt, tā nav laba doma.
Es tikai...
Nav laba doma to darīt tagad.
Lūdzu, atļauj man...
Billij, paklausies.
Notika tā,
kā tu teici.
Es aizskrēju prom.
Es nevarēju saprast, ko darīt.
Es negribēju.
Nebija tā, ka es neredzēju.
Es to redzu visu laiku.
Redzu tagad. Kā tu skaties uz mani.
Un kā dēli skatās uz mani.
Man tas nepatīk.
Baidījos, ka, pasakot to skaļi, tā būs tiesa.
Es esmu egoistisks gļēvulis.
Spējīgs...
To vajadzēja teikt pirms četrām dienām.
Tu liki man justies kā pilnīgai idiotei.
It kā tā būtu mana vaina.
Es nevaru apturēt lavīnu.
Neviens neliek apturēt lavīnu. Par ko tu runā?
Tikai gribu, lai vēlies izdzīvot tajā kopā ar mums.
Labrīt.
Paldies. - Paldies.
Labrīt.
Izskatās, ka sasnidzis daudz sniega.
Vai dosimies kalna virsotnē?
Pēdējam braucienam? Uzveikt "Briesmoni"?
Jā, protams.
Izklausās labi? Uzveikt "Briesmoni"?
Protams.
Ja vien neizlemšu doties uz Šveici.
Es ienīstu slēpot.
Nē, neienīst. - Finn.
Tu neesi manā ķermenī.
Tas ir auksti un stulbi.
Vienmēr esi slapjš. Kad krīti, ir sāpīgi.
Paiet mūžība, kamēr tiec uz tualeti.
Cilvēki ir tik stulbi.
Viņi neskatās, kur brauc. Jābaidās no tā, ka mirsi.
Un man vajag uz tualeti.
Ei, ei.
Viss kārtībā, zēni.
Viss labi, viss kārtībā.
Es esmu šeit.
Zināt, man laikam pietiek slēpot.
Varam pielikt punktu.
Ejam iedzert kakao?
Sasildīties? Ja? - Jā.
Mīļā, vari droši braukt.
Mēs tevi sagaidīsim lejā.
Ejam, zēni.
Kur viņa palika?
Pīt!
Palieciet te.
Tēt!
Palieciet tepat.
Pīter!
Sveika.
Tev viss labi?
Tas ir mūsu zēnu dēļ.
Tādu viņi redz tevi.
Bet, kas attiecas uz tevi un mani,
ja tev nepatīk, kā es skatos uz tevi,
tad tev jāmainās.
Jāparāda cilvēks, kurš tiešām vēlas būt te.
Bet es vēlos.
Nē, it visā, Pīt.
Ja tu to nevari,
tad vari braukt no kalna viens pats.
Nē, es esmu šeit.
It visā.
Tagad izglāb mani.
Kas notika, mammu?
Jā, tev viss labi?
Jā, man viss kārtībā.
Viņai viss labi.
Es aizmirsu slēpes.
Labi, jā, jā, jā.
Labi.
Lūdzu, zēni, lēnām.
Uzmanīgi!
Hei!
Uz tikšanos citā dzīvē.
Viņš runā ar tevi?
Jā, mans slēpošanas instruktors.
Nezināju, ka mācījies slēpot.
Jā, es tev teicu.
Tu teici?
Paga, ko?
Mirkļbirka prom nebraucam.
Sveiki! - Sveiki!
Mirkļbirka paliekam.
Dievs.
Nelabi metas. - Nez kāpēc tas ir jautri.
Nu, draugi. - Sveiki.
Drošu ceļojumu. - Paldies, jums arī.
Jauki bija iepazīties.
Tulkojusi Anna Šēfere, Deluxe