Unde e?
Unde era Eddie când s-a întâmplat?
Poftim?
Eddie.
Unde era Eddie când ai văzut asta?
Era…
în barcă, așa cum am spus.
Așa e.
Atunci…
cine l-a ridicat pe Patrick din apă?
Ce…
Nu ascultați ce spun.
- De ce nu mă ascultați? - Te ascultăm.
Ba nu.
Eddie…
e un recipient.
Doar un recipient.
Un recipient?
Pentru Satana.
A făcut un pact cu diavolul și are puterile lui.
Nu mă credeți.
Deocamdată…
analizăm toate informațiile, înțelegi?
Da.
Cum vreți să-l opriți pe diavol dacă nu credeți că e real?
UN SERIAL NETFLIX
CAPITOLUL ȘASE: ÎN ADÂNCURI
Pot să opresc asta.
Pot să opresc durerea.
Unde e fata?
Ți-am spus.
Nu…
Nu știu.
Există două posibile explicații.
Prima:
un baubau invizibil din altă dimensiune îi măcelărește pe acești copii.
A doua:
protejata doctorului Brenner s-a răzvrătit iar,
iar el și lacheii lui încearcă să mușamalizeze totul.
Sperând poate să o vândă sovieticilor.
Ia spune…
care explicație ți se pare plauzibilă?
Nu știu.
Mai ai o șansă să te salvezi, dle Wallace.
Unde e?
Nu!
Știi ce se întâmplă la un atac cerebral?
Creierul nu mai e alimentat cu sânge.
Semnalele din creier sunt alterate și acesta uită cum se fac unele lucruri.
Nu mai știi să mănânci sau să vorbești.
Să mergi.
În lupta de anul trecut,
cred că semnalele tale au fost distorsionate în mod similar.
Dar așa cum victima atacului cerebral poate reînvăța mersul,
cred că și tu îți poți recâștiga puterile.
Abilitățile tale sunt încă aici.
Trebuie doar să ți le amintești.
Tot ce s-a întâmplat în laborator
a fost înregistrat pe casete.
Fiecare succes și fiecare eșec.
E important nu doar să-ți vezi trecutul,
ci să-l retrăiești pe de-a întregul.
Astfel, cred că putem să-ți reparăm semnalele distorsionate.
După cum am văzut în seara asta, procesul a început deja.
Dacă totul s-a întâmplat,
de ce nu-mi amintesc?
Fiindcă nu vrei.
Creierele noastre au un mecanism de apărare
prin care se protejează de amintiri neplăcute.
Ale unor traume.
Ai îngropat aceste amintiri demult.
Tată…
când eram acolo,
am văzut ceva.
Era sânge peste tot.
Foarte mult sânge.
A fost o altă amintire,
una mai puternică, din subconștientul tău.
Există lucruri urâte.
Există lucruri urâte în trecutul tău.
De-asta trebuie să acționăm cu grijă.
Pas cu pas,
amintire cu amintire.
Dacă ne grăbim,
mă tem că te poți pierde în întuneric.
Iar dacă te pierzi tu…
suntem pierduți și noi.
Eric, iau o pauză.
Abia ai avut una.
Zi-i lui Milo s-o lase mai ușor cu ceapa data viitoare.
Vă rog, pot să rămân în mașină? O să fie mega supernasol.
O să fie bine.
Nu vreau să-l văd iar pe Eddie plângând.
Măcar are cu ce să se simtă mai bine.
Ca mama.
Să repetăm ce-i spunem!
„Bună, Eddie! Veștile bune mai întâi:
ți-am adus junk-food avizat de Dustin și bere.
Da, și l-am găsit pe Vecna.
Doar că e în dimensiunea întunecată și înfricoșătoare de care ți-am zis,
iar portalul e închis și nu putem nicicum să ajungem la el, așa că ai pus-o.
Știu că erai deja în găleată, dar acum ai pus-o de două ori mai nasol!”
Poate că nu-i spunem chiar așa.
„Am făcut un pas spre a-l găsi pe Vecna.”
Asta îi spunem. Asta e important.
Vezi, Robin? Conotația pozitivă schimbă totul.
Fir-ar să fie!
N-aveți ce vedea.
Înapoi.
- S-a auzit? - Haideți! Pe aici.
Serviciul de urgențe Roane a primit un apel puțin după miezul nopții.
S-a raportat o omucidere aici, pe lac.
Eu și agentul Callahan
am fost primii la locul faptei.
Am mers pe malul Lacului Îndrăgostiților,
la vreo zece metri de casa din spatele meu.
Acolo am găsit victima,
un băiat de 18 ani, elev în ultimul an la Liceul Hawkins,
Patrick McKinney.
Membrele lui…
Dumnezeule!
Și noi ce facem? Unde e FBI-ul?
Un martor ocular…
Asta vreau să știu. E un criminal în serie pe-aici.
Am identificat și o persoană de interes,
pe Eddie Munson.
Încurajăm pe oricine are informații…
Frate!
Nu e bine. Nu e bine deloc.
…aveți multe întrebări și voi răspunde la cât de multe pot
la ora 14:00 la primărie, unde pot veni toți locuitorii orașului Hawkins.
Acum am multă treabă. Vă mulțumesc pentru înțelegere.
Eddie e încă în Hawkins?
Dustin, mă auzi? Wheeler?
Eddie! Frățioare!
E totul în regulă?
Nu, frate. E departe de a fi în regulă.
- Unde e? - Unde ești?
- La Craniu. Știi unde e? - Da.
- Lângă străzile Cornwallis și… - Garrett. Știu eu unde e.
Stai acolo. Venim.
SALT LAKE CITY - 16 KM
Nu-mi mai simt fundul.
Nu-l mai simt. Voi le simțiți pe-ale voastre?
Eu mi-l simt.
Aveți grijă să vă comportați cât mai bine.
- De ce te uiți la mine? - Nu m-am uitat!
Sunt foarte evlavioși.
Și eu sunt superspiritual, frate.
Da, și ei sunt spirituali, dar în alt fel.
Salut!
Suzie e acasă?
Înapoi, slăbănogule!
Pitic zbârcit! Uscătură!
Îmi place petrecerea asta.
Am fost mușcată!
Ajutor!
- Excelentă interpretare! - Auzi?
Salut! O căutăm pe Suzie.
Nu vedeți că se filmează?
Ce naiba!
Bine, rămâi în rol, Tabitha. Rămâi în personaj.
Bună! O căutăm pe Suzie.
Nu știu, nu-mi pasă.
Prea multă sare, Peter! Gândește-te la rinichii tatei!
Cornelius!
De câte ori să-ți spun? Asta nu e jucărie!
Haide!
Dacă mai evadezi o dată,
îl chem pe tata.
Cine naiba sunteți?
Argyle.
Tu ești?
Eden.
Ca grădina…
- O căutăm pe Suzie. - Știi unde e?
Etajul trei, a doua ușă pe stânga.
Dați-i ochelaristei ăleia egoiste un brânci din partea mea.
Sigur că da.
Eden…
Îi dau eu brânci pentru tine.
Fac orice pentru tine.
Perfect, nu e aici.
A zis să-i dăm un brânci.
- Suzie! - Da?
Cine naiba sunteți? Și ce căutați în camera mea?
- E o întrebare bună. - Ascultă!
- Suntem prieteni cu Dustin. - Avem nevoie de ajutor.
- Ai zis că vii într-o oră. - Am estimat greșit.
Am crezut că ai murit.
Nu greșești cu mult.
Dacă iadul ar fi de gheață, am fi în iad.
Nimic spre sud, dar se vede fum la trei kilometri spre nord.
Poate e un oraș sau o casă și știe cineva unde găsim închisoarea.
Închisoarea strict secretă.
- Pe bune? - Ai dreptate.
Prietenul nostru a zis ceva?
Tu ce crezi?
Rahat cu ochi!
Plecăm. E ultima ta șansă.
Unde e închisoarea?
Ți-am spus.
Yuri vă ajută pentru prețul corect.
Ți-am zis că ne pierdem timpul.
- Jumătate. - Ce?
- Poftim? - M-ai auzit, ticălos încăpățânat.
Jumătate din recompensă. Douăzeci de mii.
- Treizeci. - Douăzeci și două.
Douăzeci și cinci!
Bine.
Se pare că avem aici…
un tâmpit!
Ai crezut că vorbesc serios?
A crezut că vorbesc serios.
Ți-am făcut-o! Ți-am făcut-o bine de tot!
Primești un singur lucru dacă batem palma.
Rămâi în viață.
Nu ești ucigaș.
Ai dreptate. El nu e ucigaș.
Nu.
Nici nu trebuie să te ucidem.
Te lăsăm aici.
Nu e nimic în apropiere
și nimeni nu te va găsi.
Niciun om, adică.
- Am văzut urme. - Urme!
În pădure, Yuri.
- Urși. - Urși!
Cine-ar fi zis că îți vezi viitorul?
Plecăm de-aici, păsărică?
Pa, Yuri!
Așteptați!
Trebuie să mergeți spre est, nu spre nord.
Acolo e depozitul meu. Provizii, arme, o mașină…
Trebuie să fim la închisoare până diseară dacă vreți să vă salvați prietenul.
Asta, dacă nu e deja mort.
Ieșiți!
Toată lumea, afară.
Haideți odată! Mișcați-vă!
Asta e, americanule. Sper că ești pregătit.
Ce așteptați?
Mișcați-vă!
Umblați!
Visez, americanule?
Sau chiar e adevărat?
Ce-are prietenul tău american?
Și-a pierdut cheful de viață.
Și nu mi-e prieten.
Nu-i așa, Blestematule?
Ți-ai pierdut cheful de viață.
Da, cam așa ceva.
Nu…
E american, ce vrei?
Vorbește mult, dar e slab.
Zi-i să mănânce.
Altfel, ne pune pe toți în pericol.
Ne așteaptă o luptă grea.
Ce luptă?
Sunt aici de o săptămână.
În prima seară, au intrat șase oameni în camera asta.
Șase, la fel ca noi.
Au ieșit de aici
bucuroși, cu burțile pline și cu fețele lucind de grăsime.
Când s-a lăsat noaptea, au fost aruncați în curte.
Dar nu singuri.
Ați auzit răgetele?
E un monstru.
E din altă lume.
A durat 30 de secunde. Atât, 30!
Toți cei șase…
Vorbești aiurea.
Dacă vor să ne ucidă, de ce risipesc mâncarea?
Vor să fim puternici.
Să putem lupta cu monstrul.
Să-i testăm puterea.
Să antrenăm monstrul pentru război.
Săptămâna trecută, oamenii și-au luat armele
și s-au răspândit ca fraierii.
Noi stăm laolaltă.
Poate avem o șansă.
Poate că mai trăim o zi.
- Pentru ziua de mâine! - Pentru mâine!
Știu!
Acest monstru…
are cam trei metri?
E slab, cu pielea albă? Nu are față?
Nu are ochi?
Haide, tradu!
De unde știi?
Am văzut unul.
Și am înfruntat unul.
Toate teoriile voastre despre el sunt greșite.
Știți de ce li se dă prădătorilor captivi pradă vie?
Dacă nu, prădătorii se plictisesc și nu mai mănâncă.
Au nevoie de fiorul vânătorii.
Nu suntem aici să antrenăm monstrul cu săbii și topoare.
Suntem aici să-l distrăm.
Iar mâncarea asta…
nu trebuie să ne facă mai puternici.
Trebuie…
să ne îngrașe.
Să fim plini de nutrienți și proteine, ca pentru un monstru în creștere.
Mâncați, băieți!
Poftă bună!
E ultima voastră masă.
Ce număr vrei să obții?
Trei.
Să știi
că, uneori,
ajută să te detașezi puțin.
Să-ți limpezești mintea.
Ești hotărâtă.
Să știi,
îmi amintești de cineva, o persoană pe care am cunoscut-o bine.
Ghicești de cine e vorba?
Unu?
- Tata a zis că nu… - Că nu există? Știu.
Pot să-ți spun un secret?
Uneori,
Tata nu spune adevărul.
Am lucrat ani întregi cu Unu.
Chiar aici.
În camera asta.
Unde e?
Să lăsăm povestea asta pentru o altă zi.
Nu are final fericit.
Dar semăna mult cu tine.
Totul era greu pentru el.
Apoi, dintr-o dată, a intrat aici și ceva se schimbase.
L-am întrebat ce era diferit. Mi-a zis…
A zis că găsise soluția.
Își găsise puterea într-o amintire din trecutul lui.
Ceva ce l-a întristat,
dar l-a și înfuriat.
Ai și tu
cumva o astfel de amintire?
Mai știi ziua în care a venit la tine o femeie ciudată?
Pe atunci, Opt mai era încă aici.
Femeia aceea
ți-a zis într-un fel.
Jane! Nu!
Jane!
Femeia aceea
era mama ta.
Mama a murit.
A murit născându-mă.
Cine ți-a zis asta?
Tata!
Care nu spune întotdeauna adevărul.
Locul acesta…
și oamenii de aici…
nu sunt ceea ce crezi.
- Bună dimineața, copii! - Bună dimineața, Tată!
Am pregătit ceva foarte special pentru voi azi.
- Sunteți pregătiți? - Da, Tată!
Bine. Șaptesprezece, deschizi tu ușa?
- Da, Tată! - Mergeți!
După tine.
Trebuia să-i spunem adevărul.
Și să riscăm totul?
Nu.
O să afle curând.
Frate, ascultă-mă, ne duci aiurea.
E spre nord. M-am uitat pe hartă.
- Știi că e un loc supercăutat de perechi? - Da. Și?
Nu era popular până nu l-am făcut eu așa. Înțelegi? Practic, eu l-am inventat.
- Mergem în direcția greșită. - Steve!
- Unde te duci? Steve! - Lasă smiorcăiala. Mergi pe mâna mea!
Acum mergem în direcția asta?
Jur, dacă ne rătăcim…
- Te simți bine? - Da.
N-am nimic. Doar… mă gândesc la Patrick.
- Știi ce zic? - Da.
Mă tot gândesc de ce el.
Apoi îmi amintesc de o zi
când a venit la antrenament cu un ochi vânăt.
A zis că a căzut, dar era clar că mințea.
Se pare că toate țintele lui Vecna
au ceva, o problemă în viață.
- Ceva care… - Îi face să sufere.
Îi bântuie.
Da.
Nu-l știam bine pe Patrick.
Probabil că mi-a fost ușor
să ignor semnele.
Dar pe tine te știam.
Și îmi pare rău că nu ți-am fost alături.
Nu e vina ta.
- Nu… - Am dispărut.
Nu, n-ai dispărut.
Nu m-am uitat eu destul de atent.
Înțelegi?
Dar acum te văd.
Te văd.
Doamne, ce adorabili sunt! Îți vine să-i smotocești.
Dacă am voie să văd o parte bună în această poveste de sfârșit al lumii,
e reaprinderea unor povești de iubire care nu ar fi trebuit să se stingă.
N-am vrut să sune ca o insinuare.
Sigur…
Și dacă a fost, e chiar așa o problemă? Că-i vreau fericiți pe prietenii mei?
- Crezi că nu sunt fericită? - Sigur că ești.
Dar la bibliotecă am zis ceva de Jonathan, iar tu ai tresărit, te-ai ferit…
N-am tresărit și nu m-am ferit!
- Bine! - Mă înțeleg cu Jonathan.
- Lux! - E bine.
Așa e!
Doar că…
Trebuia să vină aici în vacanță.
A anulat în ultima clipă cu un motiv vag, mormăit în stilul lui.
Sinceră să fiu, nu mă surprinde asta. L-am simțit că se distanțează.
Nu știu dacă e de vină distanța sau și-a găsit pe alta sau e altceva!
Iar acum, nu pot afla nimic, fiindcă se pare că a distrus telefonul.
Așa că, dacă numele lui mi-a produs un spasm al mușchilor feței,
ăsta e… probabil, motivul.
Mi se pare un motiv bun pentru o tresărire sau ce-o fi fost.
Ai zis: „îi vreau fericiți pe prietenii mei”.
Înseamnă că suntem prietene?
Adică, oficial?
Da. Nu-i așa?
Așa e.
Uite-l, Henderson! Craniul!
Ia de-aici! Ia de-aici, încrezutule!
Nu are sens.
Deși te uiți la el, tot nu recunoști.
Nu admiți că ai greșit, cap-sec!
Sunt de acord.
Dustin Henderson, ești…
un cap-sec desăvârșit.
Iisuse, credeam că ai murit.
Și eu, frate.
Și eu.
De când știți că Eddie Munson i-a ucis? Chrissy a fost ucisă în rulota lui.
Vreți să credem că doar de azi-dimineață e suspect?
Adevărul e că am investigat mai multe piste.
Da, Eddie Munson a fost una dintre ele.
Acum facem tot ce putem să-l găsim.
Între timp, pentru siguranța dv.,
vom impune restricții de circulație.
- Poftim? - Asta e soluția voastră?
- Să ne ascundem de el? - Deja facem asta.
De mai multe zile! Zile!
Spuneți-ne de ce nu e deja închis.
Înțeleg că sunteți supărați, dar vă promit
că îl vom găsi.
Ba nu!
N-o să-l găsiți.
Jason?
Fiule, hai să vorbim separat.
De ce? Ca să mă faceți să-mi țin gura?
Ca să ascundeți adevărul?
Nu știu ce ziceți voi,
dar eu nu mai vreau să aud scuze și minciuni.
- Destul! - Așa e. M-am săturat!
Cred că ne-am săturat cu toții!
Noaptea trecută…
Noaptea trecută am văzut lucruri inexplicabile.
Lucruri pe care poliția nu vrea să le creadă.
Pe care nici eu nu vreau să le cred.
Dar știu ce am văzut. Știu!
Și am ajuns să accept un adevăr oribil.
Aceste crime sunt sacrificii ritualice.
Am auzit cu toții de sectele satanice care cuprind țara ca o molimă.
Eddie Munson
e liderul unei astfel de secte.
O sectă ce funcționează aici, în Hawkins.
Incendiul de la mall, decesele inexplicabile din anii trecuți…
Unii zic că orașul nostru e blestemat și se întreabă de ce. Acum știm.
Acum știm.
Își spun Hellfire.
Asta e o porcărie!
Hellfire nu e o sectă, ci un club de tocilari.
- Erica! - Ăsta e adevărul.
Un club?
Un club nevinovat. Asta vor să credeți!
CĂUTAȚI
Dar e o minciună! O minciună care să acopere adevărul!
Această sectă își protejează liderul, pe Eddie.
Îl ascund.
Îi permit să facă rău în continuare.
Ieri-noapte am fost copleșit de un sentiment de deznădejde.
Dar mi-am amintit versetul Romani 12:21.
„Nu te lăsa biruit de rău,
ci biruiește răul cu binele.”
Dumnezeu știe că există bine în acest oraș. Mult bine!
În încăperea asta! Aici și acum!
Am venit aici smerit să vă cer ajutorul.
Să luptați alături de mine, să gonim răul și să salvăm orașul Hawkins.
Împreună!
Ce mai stați?
L-ați auzit.
Ascultați!
Vă rog să mă ascultați cu atenție.
Oricine se va amesteca în anchetă va fi arestat.
Și vom impune restricții de circulație!
Dacă la apus nu sunteți în casele voastre, cu ușile încuiate,
veți fi amendați.
Veți avea asta în cazier.
Sunt multe informații.
Pe bune, cred că e cel mai aiurea lucru pe care l-am auzit.
- Știu că e greu de crezut. - Dar e adevărat. Totul.
Formez numărul ăsta, găsesc un loc
și în acel loc e „Proiectul Nina”?
Exact.
Iar „Proiectul Nina” e numele de cod al unui joc video?
Nu e doar un joc. E o consolă de jocuri.
E răspunsul Americii la Nintendo.
Americantendo.
E un nume stupid.
Ai dreptate, e stupid. Dar, Suzie, e pe 16 biți.
Pe 16 biți?
- Eu de ce nu știu de ea? - E supersecretă.
- De-asta facem asta. - Exact. Așa o promovează.
Primii care găsesc locul secret, primesc…
- Un Americantendo? - Americantendo.
Și ați bătut 4.800 de kilometri în vacanță
ca să vă ajut să câștigați o consolă de care n-a auzit nimeni?
Da.
- Nu e pentru noi, ci pentru Dustin. - Corect!
- Exact! E pentru ziua lui Dustin, care e… - Peste două luni, trei zile și cinci ore.
Suzie, nu știu ce faci tu, dar eu nu fac toată ziua pe dădaca.
- Fă-ți naibii treaba! - Ai grijă!
Vai de mine! O să ard în iad?
Zi-i, Eden!
- Ieși afară! - Nu mă atinge, mucoaso!
Poți să ne ajuți?
Aș face orice pentru Dusty-iepuraș,
dar mă tem că situația a evoluat în mod nefericit.
După ce i-am modificat nota lui Dustin, am simțit o vină teribilă.
Sunt extrem de dezamăgit.
Tata m-a văzut suferind și mi-a stors o mărturisire.
Nu doar că încălcam legea, dar aveam un iubit agnostic.
Un agnostic!
Nu-l mai văzusem pe tata așa supărat.
Avea nevoie de mine!
Evident, după aflarea groaznicului adevăr,
mi-a confiscat computerul.
Tata nu e omul care să se răzgândească.
N-o să mai văd nici computerul, nici pe Dusty.
- Unde e? - În biroul lui. Îl folosește el.
Tata lucrează tot timpul, iar ușa lui e mereu încuiată.
Îmi pare foarte rău. Cu adevărat.
Se pare că ați venit degeaba până aici.
Cornelius!
Dacă nu cumva…
Avem o posibilitate.
Avem nevoie de ajutoare.
Multe ajutoare.
Bine.
Copii!
Sunteți jos?
Copii!
Trebuia să se fi întors până acum.
- La cât era filmul? - Acum patru ore.
Îmi pare rău să vă spun, dar v-au mințit.
- Mincinosul roade osul… - Holly!
Nu credem că sunt înhăitați cu Eddie, nu-i așa?
În momentul ăsta, orice e posibil.
- Copiii noștri nu sunt ucigași, Ted. - Nu-mi pune vorbe în gură.
Așa face, îmi răstălmăcește vorba.
Suni la cinematograf?
La poliție.
Când am ajuns la mal, am încercat să vă contactez, dar…
walkie-talkie-ul era stricat.
Era fleașcă.
Așa că am făcut ceea fac în ultima vreme.
Am fugit.
Știi cam pe la ce oră a fost atacul?
Da, știu exact la ce oră a fost.
Nu doar walkie-talkie-ul a luat apă.
- La 21:27. - Când lanternele…
Asta ce înseamnă?
Că pulsul de energie s-a produs când Vecna îl ataca pe Patrick.
Suntem cu un pas mai aproape. Știm cum atacă Vecna.
Știm și de unde atacă.
Mai trebuie să mergem în Lumea Răsturnată și să-i înfigem un țăruș în inimă.
Dacă are inimă.
Un țăruș? E vampir?
- E o metaforă. - Merge și glonț, nu?
Eu zic să-i tăiem capul.
Nu putem face nimic până nu găsim calea către Lumea Răsturnată.
De și-ar recăpăta Unșpe puterile!
Totul era mult mai simplu. Fata asta avea superputeri.
Superputeri. Da, ați vorbit de ea.
Auziți, Henderson nu e blestemat, nu?
Blestemat? Nu, n-are nimic.
Nebun?
Cu siguranță.
Am avut dreptate.
Craniul era spre nord.
Pe bune? Serios?
Ăsta e Craniul!
Greșești. Ești complet pe lângă. Chiar acum.
Da.
Și nu.
Dumnezeule!
Busola funcționa perfect la familia Wheeler.
La fel, în mașină, pe Curly.
Devierea a apărut când am mers spre est.
Acum, arată complet aiurea.
Când vă ghidam, nu greșeam.
- Busola indica greșit. - Bine, e defectă. Tot ai greșit.
Doar că nu e defectă.
- Lucas, mai știi ce deviază o busolă? - Un câmp electromagnetic.
- Da. - Cred că am lipsit la ora aia.
În prezența unui câmp electromagnetic puternic,
acul busolei va indica direcția acelui câmp.
Ori e un magnet uriaș pe-aici, ori…
E un portal.
Dar nu suntem lângă laborator.
Dacă cumva mai există un portal?
Un portal de care nu știm. Unul mai mic, mult mai slab.
- Un miniportal. - Cum? De ce?
Habar n-am. Dar știu că ceva perturbă busola,
iar când am mai văzut asta, era un portal.
Sper să fie așa.
Ar fi o cale să ajungem la Vecna și să o eliberăm pe Max de blestem.
Unde te duci?
Eddie e căutat. Nu putem face excursii în pădure.
Capsula asta de oțel poate fi cheia salvării lui Max și Eddie.
Ce zice Eddie Exilatul?
Zic că vrei să te urmez spre Mordor,
ceea ce, dacă e să fiu absolut sincer,
mi se pare o idee proastă.
Dar Comitatul…
Comitatul e în flăcări.
Mergem în Mordor.
Ce e ăla „Mordor”?
Ia-ți lucrurile, frate! Să mergem.
Azi
vom juca un joc.
Regulile jocului sunt simple.
Rămâneți în cerc.
Dacă ieșiți din cerc,
pierdeți.
Ultima persoană rămasă în cercul propriu
primește o oră în plus de timp liber
în Camera Curcubeului.
Deși vom concura unii împotriva celorlalți…
Doi.
Șase.
…nu vreau să vă abordați testul altfel decât pe oricare altul.
Ați înțeles?
Atenție, mai e un aspect foarte important.
Dacă lăsați furia sau emoțiile
să vă invadeze gândurile,
veți da greș.
Vă asigur de asta.
Ați înțeles?
Da, Tată!
Bine.
Începeți!
Foarte bine, Doi.
Șase,
te rog,
ia loc lângă ușă.
Cinci!
Unsprezece!
Succes!
Începeți.
Găsise puterea într-o amintire.
Era ceva ce l-a întristat,
dar l-a și înfuriat.
Ai și tu așa o amintire?
Jane! Nu!
Nu! Jane!
Ia te uită!
Avem un nou câștigător.
Vă prezint…
satul Kyrzran.
Vedeți turla aia gri? Acolo e depozitul lui Yuri.
Arată ca o biserică!
Să vedem ce miracole adăpostește!
Cineva mi-a umblat la untul de arahide.
Are mare succes, v-am zis.
Arme.
Unde sunt armele?
- Iisuse! - Nu vorbi așa în biserică!
Vă plac? Stați să vedeți aruncătorul de flăcări.
Nu avem timp de prezentări. Trebuie să plecăm.
Mereu e așa autoritară?
Ai auzit ce-a zis.
Chei, hartă.
Haide!
Așadar, închisoarea e aici,
între munții ăștia doi.
- La vreo două ore cu mașina. - Nu văd nimic acolo.
Fiindcă nu e pe hartă, dar e acolo.
De unde știm că nu ne atragi într-o capcană?
Fiindcă nu e nevoie fac asta.
Vreți să intrați ilegal în cea mai dură închisoare din țară.
E sinucidere curată.
Cine a zis că intrăm ilegal?
O să bateți la poartă?
„Salutare, lăsați-mă să intru. Sunt un american prietenos, cu barbă.”
Cam așa ceva, da.
Voiai să ne predai gărzilor.
Azi, dacă nu mă înșel.
Acum înțeleg!
Vă duc acolo ca prizonieri și vă las liberi înăuntru.
E riscant, e o nebunie,
probabil că o să muriți,
dar îmi place!
Ca să meargă, Yuri nu poate fi legat.
E greu să predau prizonieri când sunt eu însumi prizonier.
Gardianului i-ar putea părea suspect.
De aceea, de acum înainte,
tu o să fii Murray.
Iar eu o să fiu Yuri.
Nu înțeleg.
Nu-ți face griji.
E un rol mut.
Dacă vrei să te faci de râs, n-ai decât.
Dar să-i demoralizezi, să le iei orice speranță…
Care e scopul?
- Le zic adevărul. Tu le vinzi iluzii. - Nu iluzii, speranță!
Cred că putem lupta și că putem învinge.
Am un fiu, Mikhail. Nu vreau mor, iar el să mă creadă un trădător.
Trebuie să mă întorc la el. Asta o să fac.
- E mai încet la minte? - Poftim?
Mikhail, fiul tău, e încet la minte? E prost?
Nu mai vorbiți!
Nu, e deștept. E primul în clasă.
Liniște!
Atunci, nu-i al tău.
Mergeți!
Ești beat, americanule. În locul tău, aș tăcea, ca să nu mor acum.
Nu pot. E totuna. Știu că mor azi.
Dar știu cine sunt și ce am făcut, nu ca voi,
bărbați care nu pot suporta adevărul!
Din cauza ta suntem aici și o să murim.
Mergeți!
Fiul tău nu e al tău…
Liniște!
…iar nevastă-ta…
Haide!
Dacă mai faceți asta,
vă împușcăm pe loc.
Idioților!
Ești fericit acum, americanule?
A meritat?
Noi îi zicem demogorgon.
Nu știu cum a ajuns aici sau ce fac cu el, dar…
tot ce am zis despre el e adevărat.
Are o singură slăbiciune.
Focul.
Urăște focul.
M-am gândit că, dacă vrem să-l ucidem,
avem nevoie de combustibil
și de ceva cu care să-l aprindem.
Mă întrebi dacă a meritat?
Răspunsul e…
da, aș zice că a meritat.
Ticălosule!
Nu mă face să râd. Am coastele rupte.
Cornelius?
Cornelius!
- Unde e Argyle? - Nu știu.
Trei, doi…
Dumnezeule!
Bravo, Cornelius!
Înapoi, pungaș bătrân! Înapoi!
Am intrat.
Să-mi… trag una!
Să-mi trag una! Ai reușit!
Nu aplauda încă. Nu văd nicio adresă.
„Birou”. Încearcă acolo.
Ce e asta?
Tanner, Tatum, la o parte!
Cornelius!
O fi ascunsă în cod?
- N-are sens ce spui. - Așteptați. Caut adresa IP.
Ce adresă?
Adresa de internet.
E o etichetă numerică unică a unui computer conectat la internet.
- Ce-i ăla internet? - Nu te forța.
Ceva ce o să schimbe lumea.
Ce se întâmplă acum?
Fac geolocalizare pe adresa IP. E un fel de extracție de date.
Tabitha!
Nu se poate!
Taie!
Incredibil! Absolut incredibil!
Iar tu, tată… Groaza din ochii tăi…
a părut autentică.
Bingo!
Nevada?
Poți tipări asta?
Nu. Geolocalizarea e tot ce știu.
- Ești sarcastică. - Da.
O să ajung la nebuni cu copiii ăștia.
Bună, tată! Ar trebui să dormi puțin.
Nu alergați!
Dustin are dreptate. Ești un geniu cu acte în regulă.
Cred că am speriat un sconcs.
Salutare!
Tovarășii mei!
Aveți ceva?
Ai văzut, șefu'? Își bat joc de noi pe față.
Stai calm!
O trupă de justițiari furioși și înarmați vânează copii
și ne sfidează, iar tu îmi zici să stau calm!
Să stai calm, da.
- Șefu', ești pe recepție? - Da, te aud.
Am găsit mașina ascunsă lângă Craniu.
Ei nu sunt aici.
- La Craniu? - Da.
- Nu e locul de giugiuleală? - Și la doi pași de lac.
De ce naiba s-au întors acolo?
Doar într-un fel putem afla. Rămâi acolo. Venim.
Se întâmplă ceva.
Așteaptă, Dustin! Poți merge mai încet? Dustin?
Cred că ne apropiem.
Ai grijă, uriașule.
Frate!
- Faci mișto de mine. - Da.
- Mi se părea cunoscută pădurea. - Lacul Îndrăgostiților.
E foarte derutant.
E un portal în lac?
Când atacau demogorgonii, rămânea o deschizătură.
Poate așa e și Vecna.
Putem afla doar într-un fel.
Încet! Am zis, încet.
- Așa. - O să pășesc așa.
- Mersi. - Și așa e bine.
Așa! Ține-o.
- Wheeler. - Mersi.
Vrei să ne scufundăm?
E o barcă de trei persoane.
E mai bine așa. Rămâneți aici cu Max.
- Fiți cu ochii în patru. - Fă tu asta!
- E teoria mea! - Ascult-o pe Nance.
- Cine a pus-o șefă? - Eu.
Busola!
Poftim!
Ai zis „trei”!
Scuze!
Să fiți în pat la 21:00!
Deja mi-e dor de voi!
SALA DE TESTARE 1
Vă rog…
N-ar trebui să te plimbi pe holuri.
Încalci regulile.
Și nu e sigur.
M-ai făcut de râs azi.
- Îmi pare rău. - Nu vreau să te rănesc.
Ești slabă și jalnică.
Nu-mi foloseam toată puterea.
Iar tu faci asta în fața tuturor?
În fața lui Tata?
Nu.
Cum ți s-a părut?
Ți-a plăcut?
Vezi vreo luminiță?
Eu nu.
Probabil că nu e alimentată.
Opriți-vă! Nu!
Dacă-i spui Tatei că noi am făcut asta,
o să te ucidem.
Te simți amețită?
Sărăcuța de tine!
Ce ai făcut?
Încetișor. Respiră adânc.
Respiră adânc.
A fost bine, Unsprezece. Foarte bine.
Știu ce s-a întâmplat.
I-am ucis pe toți, nu-i așa, Tată?
I-am ucis pe toți.
- Bine… - I-am ucis pe toți!
Mai încet!
Stai.
S-au oprit. De ce s-au oprit?
Fraților, ce se întâmplă?
Vorbiți! Ce se întâmplă?
Dustin, busola nu mai arată aiurea, a luat-o razna de tot.
Steve, ce faci?
Cineva trebuie să verifice.
Dacă nu sunteți mai buni decât căpitanul secund al echipei de înot
și salvamar autorizat timp de trei ani, trebuie să mă duc eu.
Nu vă mai plângeți.
Eu nu mă plâng. Nu vreau să cobor acolo.
- De când e Steve așa păros? - Nu-i așa?
I-am zis să defrișeze, dar el zice că fetelor le place.
Dă-mi să văd.
Poftim?
- Succes! - Mersi.
E scârbos!
Steve?
Ai grijă.
Ia gândiți-vă, e un portal acolo,
adică un portal în apă.
Watergate!
Cât a trecut, Wheeler?
- Aproape un minut. - Bine.
Haide, Steve! Haide!
- Înaintați până la apă! - La dracu'! Jos!
La dracu'!
Era aici, pe țărm.
Iisuse!
L-am găsit.
- L-ai găsit? - Da, l-am găsit.
Dustin, ești un geniu! Steve a găsit portalul…
- Poliția. - Fir-ar să fie!
- La dracu'! - Nu-i putem lăsa să dea de Eddie.
Fiți pe fază.
Dlor polițiști! Aici! I-am găsit pe ucigași! Pe aici!
- Fir-ar… - După ea!
Te cam trec fiori.
E ceva mai mic decât mama lui de la laborator,
dar tot e măricel.
- Steve! - Steve!
- Nu!
- Ce dracu' a fost aia? - Nancy, ce s-a întâmplat?
Iisuse!
Opriți-vă!
Înapoi, șobolanilor!
Stai!
- Nu intri acolo, nu-i așa? - Așteptați aici.
Nancy!
La dracu'!
Dustin! La dracu'!
Salutare!
Nu…
Ce faci? A zis să așteptăm.
Da, am auzit.
Ea e șefa.
Glumești? Am inventat chestia aia.
Să nu cumva…
Ce mincinoasă! Băga-mi-aș!
Ce tâmpenie!
Ce porcărie!
Subtitrarea: Dan Ilioiu