Vi to ligner hinanden. Du gør alt for at få, hvad du vil have.
Hvad fortalte hun dig?
Din far siger, at jeg var i seng med ham.
Jeg skulle ikke have taget dig med.
Din far døde af en insulinoverdosis. Han fik den på hospitalet.
- Intet kan holde os adskilt. - Det er gået for vidt. Hold op, Ava!
Utaknemmelige svin.
- Hvornår fik du sidst mammografi? - Har jeg brystkræft?
- Mit lymfom er kommet tilbage. - Jeg vil giftes med dig igen.
Alle andre ville være gået for længst.
- Men du er her stadig. - Fordi det er dig, Ethan.
Min menstruation er ikke kommet endnu.
Tim Burke er løsladt. Du fik hans far og bror indespærret.
Du har kendt Natalie noget tid. Vil hun kunne lide den her?
- Agent Lee sagde, hvad der foregår. - Will elsker dig. Tag ham tilbage.
Jeg er frygtelig ked af det. Hov!
Natalie! Nej!
Natalie! Natalie?
- Dr. Halstead? - Jeg har hende. Ud til parkeringen.
- Hvad har vi? - Dr. Manning blev smidt ud af bilen.
- Hovedskade. Bevidstløs. - Elsa, sæt en krave på hende.
- Sæt et drop og kobl hende til. - Arranger luftvejene.
Skaf brystrøntgen. Elsa, undersøg ham.
- Nej, jeg bliver her. - Halstead, du må ikke ordne det.
Dr. Halstead...
Det er i orden. Jeg tager mig af hende.
- Dr. Manning? - Kom, hun klarer sig.
Natalie?
Sig noget.
Hun beskytter ikke luftvejene. Hun bider sammen.
20 etomidat og 100 suxameton.
Det er parat.
Jeg er inde.
- Lad mig nu undersøge dig. - Jeg har det fint. Bare forpustet.
- Nej, du er blodig. Besvimede du? - Nej.
- Du skal sys. Jeg ringer. - Nej, bare sy mig.
- Jeg er kun lægestuderende. - Jeg vil bare tilbage til Natalie.
Okay. Et sæt til at sy, tak.
Undskyld. Undskyld mig, var dr. Manning i en ulykke?
Dr. Marcel tager sig af hende.
- Natalie? - Hr.? Undskyld mig, dr. Marcel.
- Hvem er du? - Hendes forlovede.
- Vi er forlovet. - Natvagten fik ikke den besked.
- Er hun okay? - Røntgen er negativ, hun er stabil.
Men vi ved intet om hovedskaden. Fortæl CT, at vi kommer straks.
Undskyld? Må jeg følge med?
Bare ikke gå i vejen.
Beklager.
Så går vi.
- Hvorfor ringede du ikke straks? - Det var jeres bryllupsnat.
- Vi har lige hørt det. - Hvordan har de det?
Dr. Halstead har brækket nogle ribben og ligger på observation.
Dr. Manning fik en hovedskade. Hun er stabil, og værdierne er pæne -
- men hun er bevidstløs og intuberet. Vi laver en CT nu.
Jeg går over til Will.
Ethan og April, en gammel mand er faldet.
- Status på Tim Burke? - Stabil.
- Kør ham til arresten. - Okay.
Jeg bliver ikke knust, hvis han dør undervejs.
Ny patient. Mulig narkotikapsykose. Doris, jeg har brug for dig.
- Sharon, jeg er underbemandet. - Dr. Marcel?
- Du må blive her. - Fint. Jeg hjælper gerne.
- Courtney? - Maggie?
Cameron Geddes, 18. Sindsforvirret, blev fundet nøgen på gaden.
For oprevet til en undersøgelse. Det er bedstemoren Nancy.
- Hvad skal vi gøre? - Undersøgelsesværelse 5.
- Skaf en psykiater. - Cameron?
- Jeg ringer til psykiatrisk. - Kan vi tale sammen senere? Godt.
- Så går vi. - Jeg går, du bliver. Du hørte mig.
- Vi er på bryllupsrejse, Cece. - Du vil være her for Will.
Jeg kan bruge hjælpen.
- Skal jeg ringe? - Nej.
- Jeg er på hotellet inden frokost. - Jeg får en massage. Tag dig tid.
- Farvel, Sharon. - Tak, Cece.
- Din mammografi. - De fandt en svulst.
Jeg skal have en biopsi.
- Fodr ikke hajerne. - Spænd ham fast.
Hvordan kunne du tage stoffer? Tag det roligt!
Giv lægerne plads til at arbejde.
- Hvem er du? - Dr. Charles, vores chefspsykiater.
- Jeg ser kun hudafskrabninger. - Giv ham 5 mg haloperidol.
Hvad er det? Får han flere indsprøjtninger?
- Vi må berolige ham. - Blodstatus, EKG og toksikologi.
Tag en udvidet toksikologiprøve.
Elsa sagde, at du nægtede at skifte tøj og lave en CT-undersøgelse.
Læger er skrækkelige patienter.
Jeg kan fiksere dine ribben.
- Det overrasker mig ikke. - Connor.
Natalie ville fortælle mig noget. Hun satte sig ind og sagde: "Undskyld".
Men så blev vi påkørt.
- Will? Er du okay? - Ja.
Connor, assistent Atwater er her. Han vil tale med dig.
- Hvad vil han? - Det handler nok om min far.
Hans død blev kaldt mistænkelig. Jeg kommer straks.
Tak.
Tak for, at du kom.
- Jeg kondolerer. - Tak.
- Det her går hurtigt. - Fint.
Din far fik insulin.
Han var ikke diabetiker, og det står ikke i hans journal.
- I mener, at det var forsætligt. - Man leder sjældent efter insulin.
Godt, patologen var så omhyggelig. Men insulin kan ikke spores.
Personen vidste, hvad han eller hun gjorde.
Er her nogen, der ville din far til livs?
Min far skaffede sig nemt fjender.
- I kom ikke så godt ud af det, vel? - Nej.
Vores forhold var kompliceret, men det var blevet bedre.
Du bebrejdede ham for din mors død, sagde, han forførte din kæreste.
- Hvor var du, da han døde? - Hjemme hos ham.
- Skal jeg skaffe en advokat, Kevin? - Det er op til dig.
- Jeg ledte efter gamle fotos. - Kan nogen bekræfte det?
- Hushjælpen Carlotta. Er vi færdige? - Ja, indtil videre.
Connor?
Jeg respekterer dig. Du har reddet mange liv her.
Jeg må bare sørge for, at du ikke har taget et.
- Hvad viste dr. Mannings CT? - Hun har en flænge i leveren.
Hun har lidt blod i bugen.
- Skal I operere? - Kirurger kan lide at skære.
Men det er en organskade, så den kan ikke opereres.
Vi må afvente. Arbejd videre, så siger jeg til, hvis noget ændrer sig.
- Vi må over på apoteket. - Ja.
- Du fortalte om min far og mig. - Han spurgte. Jeg sagde sandheden.
I går kaldte du mig utaknemmelig. For hvad?
Jeg forsvarede dig for tilsynskomiteen.
- "Nu kan vi være sammen." - Det var en fejl at sige det.
At vi kunne begynde forfra.
- Så du gjorde det for vores skyld? - Hvad?
- Og nu vil du hævne dig? - Jeg forstår ikke, hvad du siger.
- Du dræbte min far. - Du er så forvirret som din mor.
Connor, nu din far er død, hvor meget arver du så?
20 millioner dollars? 100?
Godmorgen, dr. Latham.
- Negativt. Jeg er ikke gravid. - Okay.
Underligt. Menstruationen kommer aldrig for sent.
- Men det er godt, ikke? - Jo.
- Så kan vi tage til Cabo i julen. - Og drikke margaritaer.
Vi må hellere gå tilbage.
- Så køber vi is. Hvilken slags? - Vanilje.
Mr. og mrs. Donovan? Dr. Choi. Det her er April Sexton.
- Er du skidt tilpas, Thomas? - Jeg har ondt i hovedet.
- Han har været træt for nylig. - Han mangler syn i periferien.
- Har Thomas slået sig for nylig? - Nej.
Følg min finger.
Hans perifere syn er delvist væk. Bestil blodtælling og kulturer.
Vi finder ud af, hvad der sker. Undskyld os.
- Hvad tog han? - Intet. Toksikologisk var negativ.
- Hvorfor er han så sådan? - Det ved vi ikke endnu.
- Vi vil indlægge ham på psykiatrisk. - Psykiatrisk? Hvad taler du om?
Der kan Cameron få den evaluering, han har brug for.
Nej, han er en topstudent. Han er ikke tosset.
- Det kan være fysisk, mrs. Geddes. - Ja, selvfølgelig er det.
- Han skal ikke på psykiatrisk. - Det er for hans bedste...
- Nej, det tillader jeg ikke. - Okay. Hvad siger du til det her?
Vi kan indlægge ham på en af vores medicinske afdelinger.
Vi kan evaluere ham der. Hvad med det?
- Okay. - Det arrangerer jeg.
Alle unge har brug for en bedstemor som dig.
Jeg havde en selv.
- Kommer skizofreni ikke i den alder? - Jo, det stemmer.
- Det er nok det, vi har med at gøre. - Hvorfor så en medicinsk afdeling?
Jeg tager mig af to personer.
En skizofrenidiagnose vil knuse hende.
Hvis vi gør det langsomt, bliver det mindre overvældende.
Dr. Rhodes?
Dr. Bekker har meldt dig til HR. Jeg så dig lægge hænderne på hende.
Jeg hørte dig også anklage hende for mord.
Jeg er ikke med. Dr. Bekker er en fremragende kirurg.
- Hvorfor sagde du det? - Man kan være dygtig og stadig...
Have problemer?
Nej, jeg lavede ingen sammenligninger...
Dr. Bekker kunne næppe finde på den slags.
- Hvorfor taler du ikke med politiet? - Fordi jeg ikke kan bevise noget.
Det her er uholdbart.
Mr. og mrs. Donovan? Thomas' prøver var normale.
- Det er vel godt nyt? - Det smitter i hvert fald ikke.
- Men noget forårsager symptomerne. - Vi vil lave en CT af hans hoved.
- Hans hoved? - Ja.
Thomas, skat, far og jeg skal tale med lægen. Vi er lige udenfor.
- Mor? - Du ser os. Vi er straks tilbage.
Jeg kan blive her hos dig. Er det okay?
- Tak. - Hej med dig.
- I tror, det er noget alvorligt. - Vi må udelukke andre muligheder.
Han er rask og bliver sjældent forkølet.
Hvad end Thomas fejler, hjælper det her os med at finde det.
Jeg er frygtelig ked af det, Natalie.
Hvad laver du her?
Har du ikke gjort tilstrækkeligt? Se på hende.
Hun satte sig bare ind i min bil.
Hvordan kan du sove om natten? Du har ødelagt hendes liv.
Jeg vil ikke have, du kommer her igen. Hun er mit ansvar!
- Jaså? - Hør? Er alt i orden her?
- Natalie og jeg er forlovet. - Hvad?
Se selv.
Vi skal giftes.
- Er du nu ærlig? Hendes forlovede? - Hvad skal det betyde?
Hun bar ingen ring, da hun kom. Så havde vi taget den af.
- Kommer det dig ved? - Som hendes læge gør det.
Hør?
- Hvordan har Natalie det? - Hun er stadig bevidstløs.
Nu ved jeg, hvad hun ville fortælle. Hun er blevet forlovet.
- Med Phillip? - Vidste du det?
Han viste mig ringen og sagde, at han ville spørge. Det var underligt.
- Hvordan? - Hans datter skulle lige opereres.
- Han burde have fokuseret på det. - Jeg har aldrig kunnet lide ham.
Men jeg er ikke ligefrem upartisk.
- Det er ribbenene. - Bare forpustet.
Nej, det er mere end det. Det kan være et pneumothorax.
- Nej, jeg vil ikke... - Will! Nu.
Du kan mærke et lille tryk, men så er det overstået.
Er du okay?
- Han ser næsten intet nu. - Jeg tager et kig.
- Dr. Abrams er chefneurokirurgen. - Neurokirurg?
Se lige frem, og hæv hånden, når du ser min finger.
- Kan du ikke se fingeren, Thomas? - Se lige frem. Bevæg ikke hovedet.
Kan vi gå udenfor?
Jeres søns CT og MR-scanning viser en masse ved hypofysen.
Nok en kraniofaryngeom.
- En godartet svulst. - Godartet.
Men han skal opereres.
Synsforringelsen tyder på, at den trykker på synsnervekrydsningen.
Vi må operere hurtigt som muligt. Det skal nok gå godt.
Jeg ved, det her er hårdt.
Han er så lille. Min skat.
Thomas var en overraskelse. Olivia ville ikke kunne blive gravid.
Da hun fortalte det... Jeg vidste ikke, om jeg ville have et barn.
- Nu kan jeg ikke leve uden ham. - Han er hele vores verden.
Jeg hader at skulle tænke på, at han skal have hjernekirurgi.
Det gør jeg også. Jeg finder dig lidt senere.
Klart.
Du har et pneumothorax.
- Hvis jeg havde undersøgt ham... - Det er ikke din skyld.
- Jeg må sætte et dræn, Will. - Nej.
- Det kan tage livet af dig. - Aspirer og sæt en enkeltventil.
- Sådan gør vi ikke. - Kom nu, Elsa.
Så slipper jeg for at blive indlagt.
Kom nu, Connor. Jeg vil ikke være her.
Jeg er med. Miss Curry, tag et dræn og en Heimlichventil.
Okay.
- Hvad sker der? - De nægtede at modtage patienten.
Kom nu, Darya. Han skal bare undersøges.
Ja, på psykiatrisk.
- Hvor skal vi hen, dr. Charles? - Til psykiatrisk.
- Jeg har intet alternativ. - Jeg tillader det ikke. Vi går hjem.
- Det må du ikke. - I kan ikke stoppe mig.
- Han er mit barnebarn. - Han er myndig og til fare.
- Jeg tager ham med hjem. - Dit barnebarn har brug for det her.
- Jeg vil ikke ringe til vagten. - Vagten?
Mrs. Geddes, lad os nu gøre det.
- Vi må vente her, skat. - Nej.
Det skal nok gå godt. Du skal sove, og når du vågner, er vi der.
- Ligesom derhjemme. Det går fint. - Lægerne hjælper dig.
- April? Har du set dr. Abrams? - Nej, men han burde være på vej.
Jeg har set på Thomas' historie. Jeg ved ikke, om vi gør det rette.
Sam? Vi har for travlt, og jeg ved, hvad du vil sige.
- Det ved du slet ikke. Hvad er der? - Thomas' puls var lav, da han kom.
- Moderen sagde, han har været træt. - Det er svulsten.
- Han er meget lille af sin alder. - Skulle det være endokrint?
Det er meget usandsynligt.
Okay. Tag blodprøverne.
Så du ved det: Hvis vi udskyder operationen, og du tager fejl -
- kan knægten blive blind eller ende i et koma.
Dr. Bekker? Tak.
Jeg har information, som I begge gerne vil høre.
Laboratoriet analyserede insulinet, der dræbte mr... Rhodes.
- Det er umuligt at spore. - Oftest, men jeg ville tjekke alt.
Den her levering var forurenet med krom, der kan spores.
Vi finder snart ud af, hvem der havde adgang til det.
- Godt nyt. - Ja. Politiet løser det snart.
Så kan I indstille beskyldningerne, og vi kan fortsætte som sædvanlig.
Ava?
Giv mig en time til lufthavnen. Så ser du mig aldrig igen.
Nej.
- Jeg gjorde det for din skyld. - Hold nu op, Ava.
Vi kunne være blevet så lykkelige, men du ødelagde det hele.
- Du er et utaknemmeligt røvhul. - Nej! Nej, nej!
Hjælp! Jeg skal bruge hjælp!
Dr. Latham!
- Halspulsåren. Kan vi operere? - Vi tager min stue.
- Læg pres på arterien. - En, to, tre...
Hendes puls falder.
Hjertet stopper. Lad os åbne brystkassen. Kniv.
- Hun skal have blod, Marty. - Jeg skynder mig.
Sårhage.
- Dr. Rhodes? - Hun prøvede at begå selvmord.
Dr. Manning, kan du høre mig?
Let på narkosen.
Hun trækker vejret. Jeg trækker slangen ud, dr. Manning.
Det kan være ubehageligt.
Ved du, hvor du er?
På hospitalet.
Genkender du mig?
- Sam. - Klem min hånd. Godt.
Følg lyset med øjnene.
Godt.
Ved du, hvorfor du er på hospitalet? Husker du ikke, hvad der skete?
Nej. Ingenting.
Du blev påkørt. Du har fået en traumatisk hjerneskade.
Det giver tit hukommelsestab, men hukommelsen vender tilbage.
De første prøver ser gode ud.
Hvil dig lidt. I morgen kan vi tale om din behandling.
Jeg er glad for, at du har det så godt under omstændighederne.
Jeg lukker din forlovede ind.
- Forlovede? - Ja. Hold det kort.
- Klemmerne sidder på. Blod, Marty? - Ti enheder og ti plasma.
Adrenalin til hjertet.
Flimmer. Mere adrenalin.
Elektroder. Oplad til 20.
- Opladet. - Gå til side.
Kom nu...
Dr. Rhodes? Dr. Rhodes? Hun er borte.
Patienten døde kl. 16:22.
Vi må ordne det her, inden det bliver offentligt.
- Hej. Intern medicin er på vej. - Godt.
De tager mange prøver af knægten. Du giftede dig i går. Tillykke.
Tak. Jeg burde være gået nu.
Jeg arbejdede som onkologkirurg i sidste måned og mødte din hustru.
- Hun har det ikke let. - Nej.
Et øjeblik.
- Mit barnebarn hører ikke til her. - Måske ikke.
Men Cameron er i en alder -
- hvor skizofreni plejer at opstå, især hos unge mænd.
Det kan være en enkeltepisode -
- eller så er det begyndelsen på en længere sygdomsperiode.
- Nej, nej... - Man kan leve med det.
Folk kan få lange og meningsfyldte liv med det.
Jeg har taget mig af Cameron, siden han var barn.
Jeg har forsøgt at beskytte ham mod sin mor, som var narkoman.
Mod bander og mod at blive anholdt.
Cameron overlevede. Han klarede sig.
Han har et fuldt stipendium. Det her kan ikke ske for ham.
Der sker meget, som vi ikke kan forudse eller forestille os.
Mine egne erfaringer har lært mig -
- at hvis vi ikke kan acceptere det, der ikke kan accepteres -
- er vi til ingen nytte for nogen. Hverken for nære eller os selv.
Cameron har brug for dig, og nu mere end nogensinde.
I har overvundet meget sammen -
- og jeg er sikker på, at I også kan klare det her.
Jeg kan tage tidligt hjem.
- Var det alt? - Han er flov. Sådan viser han det.
Mr. og mrs. Donovan?
- Thomas skal ikke opereres. - Ikke?
Det er lavt stofskifte. Det forklarer hovedpinen og synsproblemerne.
- Men billederne viste jo en svulst. - Det kaldes hyperplasi.
Det er en organforstørrelse på grund af det lave stofskifte.
Det er ingen svulst, og medicin kan fjerne den.
Thomas, du skal nok klare dig.
- Skal jeg så ikke tage en lur? - Nej, det behøver du ikke.
Den her lå blandt hittegodset. Jeg ved ikke, hvor ren den er.
- Du burde virkelig indlægges. - Hold nu op, Elsa.
- Nu går jeg. - Okay.
- Men du går vel ikke for evigt? - Hvorfor spørger du om det?
Du har været så meget igennem.
- Nej, jeg kommer tilbage. - Godt.
Har du fået prøvesvarene?
Adenokarcinom med metastaser.
Jeg skal have en PET-scanning for at se, hvor det har spredt sig til.
Og så en lumpektomi, stråling og kemoterapi eller en mastektomi.
Ingen må vide det her, Sharon.
Maggie, det bliver en lang behandling, som vil tære på dig.
Jeg skal nok klare det.
Hvis du bliver behandlet her, finder folk ud af det.
- Jeg bliver behandlet på East Mercy. - Maggie...
Jeg vil ikke være "den syge".
Jeg vil ikke have medlidenhed, og jeg vil arbejde videre.
- Okay? - Okay.
Jeg var så urolig. Du var bevidstløs, og ingen vidste, om du ville vågne.
Men det gjorde du. Du skal nok klare dig.
- Jeg husker ikke, hvad der skete. - Det ved jeg godt.
Det gør ikke noget. Lægerne sagde, hukommelsestabet er normalt.
- Phillip? - Ja?
Jeg kan ikke huske, at du friede til mig.
Det gør ikke noget. Du vil huske det. Det lover jeg.
Synet er bedre. Han reagerer på levothyroxinet.
- Godt. - Hvad er der?
Havde det været så slemt, hvis du havde været gravid?
Spørger du, om jeg vil have et barn, efter det vi har set i dag?
Det er derfor, jeg spørger. Det er mange smerter.
- Men også masser af kærlighed. - Ja.
- Vi går måske glip af noget. - Måske.
- En dag. - Ja. En dag.
- Hård dag, hvad? - Du skulle bare vide.
- Hvorfor er du her stadig? - Jeg går nu.
Bedstemoren fulgte dit råd.
- Hvad gør jeg ved knægten i aften? - Lorazepam, 2 mg intravenøst.
1 mg Haldol, hvis det skal være stærkere.
- Danny? - Der er du jo. Jeg var netop på vej.
Jeg har bestilt bord på Gibsons.
- Du kender vel dr. Marcel? - Vi mødtes, da jeg fik dårligt nyt.
- Godaften. Hvordan går det? - Bedre end nogensinde.
- Godnat. - Godnat.
"Bedre end nogensinde"? Lidt kræft må ikke komme i vejen, hvad?
- Vi kæmper videre. - Som du har lært mig.
Jeg førte det videre i dag. Eller prøvede i hvert fald. Du er pæn.
Dr. Latham? Jeg vil bare takke dig. Du har været en god lærer.
- Selv tak. Jeg er ikke med. - Jeg siger op.
Siger du op?
Vi gjorde jo alt for at redde hende.
- Og du er frikendt for din fars død. - Det spiller ingen rolle.
Hverken jeg eller andre vil glemme det, der skete.
Jeg må begynde forfra.
Jeg skal et sted hen, hvor jeg bare er en læge.
Jeg vil ikke have, at du stopper.
Det er pænt af dig, men du finder en anden kirurg.
Det er ikke det, jeg mener. Jeg taler ikke om en kirurg.
Jeg vil ikke have, at min ven holder op.
Dr. Latham ringede.
Prøv nu ikke at overtale mig.
Jeg kan være ret overbevisende.
Men jeg skal nok lade være.
- Jeg håber ikke, jeg skuffer dig. - Nej, det gør du ikke.
Du vil blive savnet, Connor Rhodes.
Siger du farvel til alle for mig?
- Det bliver nok lidt hårdt. - Selvfølgelig.
Held og lykke, min ven.
Tak.
Tekster: Anders Pedersen www.sdimedia.com