Ačiū. Dėkui.
Paplokite sau, nes tik jūsų didelėmis pastangomis
šie metai agentūrai "Yardsham Inlet" tapo pelningiausi jos istorijoje.
Kad pernelyg neišpuiktume,
nusprendėme visus sukviesti ir dar kartą pakalbėti
apie pagrindinius mūsų darbo principus.
Tą kviečiu padaryti
UŽSLĖPTAS GROŽIS
mūsų produkto poetą ir filosofą.
Maištininką, atsakingą už prekių ženklų kūrimą.
Guru, kurio prisibijo Medisono aveniu reklamos agentūros.
Mano partnerį ir bičiulį
Hovardą Inletą.
Myliu tave.
Valio!
Pakalbėkime apie "kodėl".
Kodėl išlipote iš lovos šį rytą?
Kodėl valgėte tai, ką valgėte?
Kodėl apsirengėte taip, kaip apsirengėte?
Kodėl atėjote čia?
Atmetus tai, kad aš jus atleisčiau ir pasamdyčiau kitus,
jei nevaikščiotumėte į darbą, bet...
Kalbu ne apie tai. O apie esminį "kodėl".
Mes čia dirbame ne vien tam, kad pardavinėtume niekalą.
Mes dirbame
žmonėms.
Nes žmonės yra svarbiausias dalykas gyvenime.
Reklama moko žmones,
kaip mūsų produktai ir paslaugos
gali pagerinti jų gyvenimą.
Taigi,
kaip tai padaryti?
Meilė.
Laikas.
Mirtis.
Šie trys dalykai jungia visus žmones Žemėje.
Viskas, ko mes siekiame,
viskas, ko mums trūksta,
ir viskas, ką mes perkame,
yra susiję su tuo, kad mes visi
trokštame meilės,
norime turėti daugiau laiko
ir bijome mirties.
Meilė.
Laikas.
Mirtis.
Pradėkime nuo to.
PO TREJŲ METŲ
Kiek laiko jis jį statė?
Penkias dienas.
Įspūdinga.
-Galbūt jis paskubėjo grįžti į darbą. -Gal juokauji?
Jis jau šešis mėnesius elgiasi kaip nesavas.
Nebegalime su tuo taikstytis.
Ypač dėl to,
kad "Danworth Financial" ketina nutraukti bendradarbiavimą.
Ką? Negali būti.
-Ką tu pasakei? -Negali būti, Vitai!
Vakar su jais kalbėjausi.
Žinau. Vieša paslaptis,
kad jie bendradarbiavo su mumis tik Hovardo dėka.
Pusė mūsų apyvartos priklauso nuo Hovardo ryšių.
Tai katastrofa.
Ne. Dar ne.
"Omnicom" mums siūlo 17 dol. už akciją...
-Nagi, liaukis! -...bet turime apsispręsti iki Naujųjų.
Būkime sąžiningi, mūsų akcijos nevertos ir 14 dol.,
jei mano partneris ir toliau
statys domino labirintus, kaip nesveikas.
Tai žiauru, Vitai.
Man labai gaila, bet tai tiesa.
Saimonai, įgalioju tave sutvarkyti reikalus su "Omnicom".
Tai neįmanoma, nes Hovardas turi sprendžiamojo balso teisę.
Palik Hovardą man, gerai?
Tiesiog sutvarkyk popierius, Saimonai.
Niekaip nesuprantu, kodėl Hovardas valdo 60 proc. akcijų,
o tu tik 40.
Kai vyko skyrybos, man reikėjo pinigų,
ir Hovardas padarė didžiulę paslaugą, įsigijęs iš manęs akcijų.
Taigi, jei nebūtum užmezgęs romano su panele iš kūrybos skyriaus,
nebūtume atsidūrę tokioje situacijoje?
Neteisinga ir nesąžininga
dėl visko kaltinti tik mane.
Aš tik išdėsčiau faktus.
Dieve mano. Tau patinka šis kvapas?
Sustok.
Užsimerk.
Giliai įkvėpk.
Tau neprimena vaikystės?
Klere, eikš.
Prisėsk. Noriu tau šį tą pasakyti.
Ką?
Ėmiausi tam tikrų veiksmų, kad kaip nors išbristume iš šios padėties,
apie kuriuos tau reikėtų žinoti.
Kokių veiksmų?
Pasamdžiau žmogų.
Pasamdei žmogų?
Taip. Kai Eloiza sužinojo apie mano neištikimybę,
ji pasamdė privačią detektyvę Selę Prais.
Ji panaši į mielą senutę,
todėl niekas negalėtų pagalvoti, kuo ji iš tiesų užsiima.
Pasamdei moterį, kaltą dėl tavo skyrybų?
Ne. Aš pats kaltas dėl skyrybų.
Selė Prais tik surinko įrodymus.
Labai tiesmukiška.
Esu nuovokus, tik ne visi tai žino. Mes jau kalbėjome apie tai.
Taigi,
kam tu pasamdei tą mielą senutę?
Nes turime surinkti informaciją apie tai, kas vyksta su Hovardu.
Turime įrodyti, kad jis nėra veiksnus pasinaudoti sprendžiamojo balso teise.
Ne. Mes nesame užspeisti į kampą...
Mes galėtume šitaip pasielgti su draugu?
Bėda ne ta, kad jis neparduotų,
bėda ta, kad su juo neįmanoma nė pasikalbėti apie tai.
Bandžiau su juo pasikalbėti, prisibelsti iki jo,
bet toks jausmas, tarsi gyventume skirtingose planetose.
Lyg jis būtų kažkur kitur.
Mirė jo vaikas.
Tai buvo prieš dvejus metus, Klere.
Tai ką, dabar mes...
Mūsų gyvenimas pastatytas ant kortos.
Negalime sėdėti sudėję rankų. Pažiūrėk man į akis
ir pasakyk, kad esi pasiruošusi viską, ką uždirbai
per pastaruosius 10 metų, paleisti vėjais.
Ta detektyvė gera?
Ji įrodė mano neištikimybę.
Tą patį ir Oskaras būtų galėjęs padaryti.
Kas tas Oskaras?
Mano sūnus.
A, tas Oskaras.
Ta privati detektyvė neras nieko,
ką būtų galima traktuoti kaip amoralų elgesį.
Hovardas ne toks,
bet jeigu jai pasiseks sukelti abejonių dėl jo veiksnumo,
tuomet viskas bus gerai.
Esu įsitikinęs, kad kito pasirinkimo mes neturime.
Jis šešis mėnesius terorizavo savo psichoanalitiką.
Jis pasiuntė velniop ajahuaskos šamaną, kurį atskraidinome iš Peru.
Mūsų pastangos jam padėti nuėjo perniek.
Tiesiog...
Klausykite, tai nesąžininga.
Suprantu.
Tai, kad miršta šešerių metų vaikas,
taip pat nesąžininga.
Jis rašo laiškus.
Laiškus? Kokius laiškus?
Tai keisčiausias dalykas, su kokiu man teko susidurti.
-Jums pavyko juos gauti? -Taip, žinoma.
Kaip jums tai pavyko?
Šis rakto dublikatas
man kainavo 800 dol.
Ir turiu jums pranešti,
kad korespondencijos vogimas iš pašto dėžutės - federalinis nusikaltimas.
-Jums reikėtų... -Taip.
-Taigi, trys laiškai. -Kam jie skirti?
-Kažkam. -Kaip tai suprasti?
Hovardas nerašo laiškų žmonėms.
Jis rašo juos sąvokoms.
-Kokioms sąvokoms? -Laikui.
Meilei.
Mirčiai.
Trims abstrakcijoms.
"Laike,
"sakoma, kad tu gydai žaizdas,
"bet niekas nekalba apie tai,
"kad tu naikini gėrį pasaulyje.
"Kad grožį paverti pelenais.
"Man tu tesi suakmenėjęs medis.
"Negyvas audinys, kuris niekada nesuirs.
"Tu esi niekas."
Tai nieko neįrodo. To negalėtume panaudoti prieš jį, tiesa?
Taip. Vaikai rašo laiškus Kalėdų seneliui.
Tai nereiškia, kad jie pamišę.
Ne. Jis tiesiog ieško paguodos.
Labai liūdna.
Taip. Kas dar?
Po darbo jis eina į parkelį Brukline, skirtą šunims vedžioti,
nors pats šuns neturi.
Sėdi ten valandų valandas.
Ar jis ir šunims rašo laiškus?
Tu rimtai?
Mums tai būtų paranku.
Būtent to mums ir reikia.
-Rašo? -Aš to nemačiau.
-Gerai. Kas dar? -Nieko ypatingo.
Eina namo. Ir būna ten iki ryto.
Jokio bevielio ryšio, kabelinės televizijos ar telefono. Nieko.
"Negyvas audinys, kuris niekada nesuirs."
Hovardai?
Labas, čia Klerė.
Užsukau į restoraną kitapus gatvės ir nupirkau tau vakarienę.
Čia krevetės, kurias tu mėgsti.
Paliksiu jas prie durų, jei kartais užsinorėtum valgyti.
Liaukitės palikinėję jam maistą prie durų.
Jis jo nevalgo.
Atleiskite.
Ir vėl vėluoja susimokėti nuomą.
Jis neatidaro man durų ir nežinau, kaip jam prisiskambinti.
Jis neturi telefono.
Kiek jis skolingas? Galiu išrašyti čekį.
Jeigu taip norite.
Jei jums nereikia tų krevečių...
Aną savaitę palikti brokoliai buvo labai skanūs.
Pagaliau.
Labas, kur tavo daiktai?
Norėjau parašyti tau žinutę, bet mama liepė tau paskambinti.
Kokią žinutę?
O Beris patarė pasakyti tau asmeniškai.
Beris tau patarinėja, kaip elgtis?
Ką tu nori man pasakyti?
Aš neliksiu pas tave.
Skrisiu su Beriu ir mama į Bahamas.
Ne. Palauk.
Sveiki.
Laba diena.
Gal galėtumėte paėjėti į šalį ir leisti man kelias minutes
pasikalbėti su dukra?
Ačiū.
Širdele,
aš viską suplanavau.
Papuošiau Kalėdų eglutę.
Tau nepasisekė.
Nupirkau bilietus į Hamiltoną.
Ir Hamiltonui nepasisekė.
Buvo nelengva juos gauti, Alison.
Aš jau mačiau tą miuziklą.
Tikrai? Su mama ir Beriu?
Ir su Odeliu Bekhemu jaunesniuoju.
Su Odeliu Bekhemu?
Taip.
Jis Berio draugas.
Kodėl?
Kodėl nenori su manimi praleisti atostogų?
Aš tavęs pasiilgau.
Nes aš tavęs nekenčiu.
Nes tu esi bobišius.
Nes tu sudaužei mamos širdį.
-Mergišius. -Ką?
Ne "bobišius", o "mergišius".
Šių žodžių reikšmė šiek tiek skiriasi.
Tau geriau žinoti.
Klausyk, pažadėjau pasakyti tau asmeniškai ir pasakiau.
Ei,
linksmų Kalėdų.
Palauk manęs.
Galiu tave pašnekinti, jei jau susitikome?
Komanda "Cleveland Cavaliers" jau atvyko.
Lemiamos varžybos arenoje "Garden".
Tebeturiu tau bilietą.
Galiu eiti ir vienas, bet drauge smagiau.
Galėsime apie nieką nesikalbėti. Nė nežiūrėti vienas į kitą.
Kaip dabar. Tiesiog pažiūrėsime varžybas.
Kaip senais gerais laikais.
Aišku, antras klausimas.
"Danworth" nebenori su mumis bendradarbiauti,
nes jie pasitikėjo tik tavimi.
Kaip supranti, su niekuo kitu jie nesileidžia į kalbas.
Tai tik laiko klausimas.
Tačiau nieko baisaus,
nes "Omnicom" mums pateikė rimtą pasiūlymą.
17 žalių už akciją.
Apsvarstyk tai, nes...
Taip.
Nes jie neketina kištis į kūrybinį procesą ir išsaugos darbo vietas darbuotojams.
Žinau, kad tau tai svarbu, nes tu myli tuos žmones.
Štai ir pasikalbėjome.
IŠSIRINKITE SPERMOS DONORĄ METAS PAGALVOTI APIE VAIKUS
KLIENTŲ VAIKUČIŲ NUOTRAUKŲ GALERIJA
Žmonės iš Pekino jau laukia.
O Dieve. Niekas nenori kinų kavos.
Toks mūsų darbas.
Mandžiūrijos makijata.
Kokia čia atranka?
-Kruizinių keltų linijai. -Neblogas reklaminis tekstas.
"Atrask pasaulį, gyvenimas gražus."
Atsiprašau, ši frazė skamba taip:
"Gyvenimas gražus, kai atrandi pasaulį."
-Tai taip svarbu? -Taip. Nes aš ją sugalvojau.
Na, mano variantas geresnis.
-Tikrai? -Taip.
Koks tavo variantas?
"Gyvenimas gražus, kai atrandi pasaulį."
Ši frazė paliečia protą.
"Atrask pasaulį, gyvenimas gražus."
O ši - širdį.
Tikrai, ji palietė man širdį.
Matai?
Galiu tau ją padovanoti.
Minutėlę, palauk.
Palauk.
-Klausyk, Frankeli. -Kas yra?
"Atrask pasaulį, gyvenimas gražus."
Pasakyk visoms, gerai?
Gerai.
Jos frazė geresnė.
Ne.
HĖGELIO TEATRAS
"Kalbi su manimi taip,
"tarsi ne aš atvedžiau tave į šį pasaulį."
-Vėluoji. -Atsiprašau.
"Tarsi ne aš suteikiau prasmę
"tavo gyvenimui."
"Ak, tu judini liežuvį, tari skiemenis,
"kalbi apie jausmus.
"Bet tu negyva."
"Kalbi apie prasmę?
"Nuostabu.
"Nes tu atimi gyvenimo prasmę iš mūsų visų.
"Tai, kas mus visus sušildo, tu paverti stingdančiu šalčiu.
"Išvadinai mane pamišusia.
"Piktąja siela.
"Tuomet
"tu matai mane paskutinį kartą."
Kas ten?
Sveiki.
Labai atsiprašau. Ką tik čia užklydau
ir išgirdau tik pabaigą.
Neįsižeisite, jei pasakysiu, kad man patiko?
Ką repetuojate?
Bandome kažką sukurti.
Dievinu teatrą. Lankausi visuose spektakliuose.
Kada premjera? Būtinai ateisiu.
Kad galėtume surengti premjerą, mums reikia pinigų.
-Turi pinigų? -Aš išsiskyręs.
Atsekei mane iš atrankos.
-Taip, tu teisi. -Taip.
Vos nepamečiau tavęs iš akių. Raudona kepurė išgelbėjo.
Klausykite, galbūt pasielgsiu impulsyviai
ar netikėtai,
bet manęs laukia didžiuliai pokyčiai.
Netrukus turėčiau sudaryti sandorį, ir jeigu viskas bus gerai,
galėsiu jums padėti.
O, tai būtų labai miela, tiesa?
Taip. Puiku.
O tavo frazė iš tiesų geresnė.
Turėtum sudalyvauti atrankoje, jei nori patekti į reklamą.
Atleisk, nežinau tavo vardo.
-Eimė. -Eimė.
Gerai. Ką gi,
mes dar pasimatysime, Eime.
Ir aš...
Atsiprašau.
Stovėjau ant scenos!
Dar pasimatysime.
Jūs puikūs aktoriai.
Šaunuolė.
Šalia esančiame bute niekas negyvena,
o kitame koridoriaus gale gyvenantis vyras sako, kad nieko negirdėjo.
Kaip ir namo administratorius.
Čia serialas CSI: Klivlandas?
-Tokiame rajone, kaip šis... -Čia nauja laida.
Žmonės nesikiša į kitų reikalus.
Ko gerbiamam neurochirurgui prireikė iš narkotikų prekeivių?
Nežinau.
Vilkolakiai
kas naktį
renkasi prie mūsų namo.
Girdėjau juos. Taip.
Jie tikriausiai...
Jie tikriausiai renkasi savo gaujos vadą.
Bet
aš turiu draugą meškėną. Jis dirba specialiosiose pajėgose.
Vienoje šiukšliadėžėje jis įmontavo blakę.
Mes įrašysime viską, apie ką jie kalba,
ir apkaltinsime juos reketu bei korupcija.
Nieko apie tai nenutuokiu.
Aš tavo sūnus.
Žinau!
Puiku.
Tuojau grįšiu.
Turiu netikėtą pasiūlymą.
Žinau, kad juoksitės iš manęs,
bet privalome pabandyti, tad išklausykite mane.
Kaip žinote, po insulto mano mamai sutriko protas.
Nuolatos stengiuosi jai priminti, kas iš tiesų vyksta,
ir ginčijuosi, kai ji nusikalba.
Ją tai slegia, o man sukelia stresą.
Kurį laiką jaučiausi beviltiškai.
Ir tada vienas žmogus davė man protingą patarimą.
Jis pasakė: "Gal tau reikėtų liautis jai brukti savo tiesą
"ir tiesiog susitaikyti su jos tiesa."
Maniau, kad tu nebesilankai pas psichoterapeutą.
Taip ir yra. Man taip patarė taksi vairuotojas.
Ir jis buvo teisus. Absoliučiai teisus!
Kai tik paklausiau jo patarimo, viskas susitvarkė.
Dabar mūsų gyvenimas - kaip improvizacija.
Ji kalba nesąmones, o aš jai pritariu.
Ji laiminga, o man smagu.
Todėl ir pagalvojau.
Taigi.
Kai dirbau FBW,
reikėjo sukurti reklamą apie psichiką stimuliuojantį vaistą.
Kiti siūlė nuobodžią reklaminę kampaniją,
tačiau aš pasiūliau reklamą ispanų kalba.
Žiūrėkite. Štai.
Mokytojas iškamuotas streso. Jis sako:
"Jūs nuolatos kalbatės! Jūs nesiklausote manęs!"
Tada pasirodo pabaisa.
"Taip neturi būti."
Mokytojas sako: "Kas tu toks?"
Pabaisa atsako: "Tavo pyktis, žmogau."
Tada mokytojas sako:
"Tu man nusibodai. Tu gadini gyvenimą."
Pyktis atsako: "Yra išeitis, mano drauge.
"Tai Dokotrinas. Atsisveikink su savo pykčiu."
Suprantate, kur link aš suku?
-Ne visai. -Gerai. Klausykit.
Hovardas negali susidoroti su tikrove, kurioje jis atsidūrė.
Jis rašo laiškus sąvokoms, o tai absoliuti nesąmonė.
Bet jis tai daro.
Kodėl mums nepabandžius susitaikyti su jo tiesa
ir nepaprašius, kad tos sąvokos jam atsakytų?
Nieko nesuprantu.
Kas, jei atsirastų Meilė, Laikas bei Mirtis
ir atsakytų į Hovardo laiškus?
Kaip Meilė, Laikas ir Mirtis galėtų atsirasti?
Aktoriai.
Mes pasamdysime aktorius, kurie suvaidins Meilę, Mirtį ir Laiką.
Jie susitiks su Hovardu ir pasikalbės su juo.
Norite, kad priverstume jūsų viršininką patikėti, jog jis psichiškai nesveikas?
-Ką jūs pasakėte? -Buvo toks spektaklis Gas Light.
Po to ir filmas.
Negirdėjote apie Gas Light? Dieve mano.
Ar šiais laikais žmonės dar ką nors žiūri, išskyrus vaizdo klipus?
Ji klausia, ar norite, kad priverstume jį galvoti, jog jis nesveikas.
Ne. Hovardo nereikia versti galvoti, kad jis psichiškai nesveikas.
Šiuo metu Hovardui ne viskas gerai su galva, mes tai žinome.
Būtina kažkaip parodyti, kad tai akivaizdu ir kitiems žmonėms.
Aišku. Taigi, jūs norite, kad mes sudalyvautume šioje intervencijoje,
ir už tai finansuosite mūsų spektaklį?
-Taip. -Būtent.
Taip, finansuosime tai, ką jūs...
Čia panašu į sandėlį, bet...
Gerai. Kolegos. Ką pasakysite?
-Ne. -Ne.
Klausykite.
Pasakykime, kad sumokėtų visiems po 15 000 dol.
-Gerai? 15 000. -Jums galvoje negerai?
Gerai, mes sutinkame.
Sumokėsite mums po 20 000 dol.
Girdėjau, kad tarėtės dėl 15.
-Aš noriu 20. -Ir aš noriu 20.
Na, 20 tūkstančių - šiek tiek daugoka.
Ketinau siūlyti du. Jie tikriausiai gyvena Brukline.
-Gauna 600 žalių per mėnesį. -Patylėk.
Puikus bandymas nusiderėti.
Tai žiauru. Ir nesąžininga.
Ne, Eime. Tai darbas. Vaidyba.
Negirdėjote, kaip jie sakė, kad neseniai mirė jo vaikas?
Girdėjau. Todėl jis ieško atsakymų visatoje.
Mes ir tapsime jam ta visata.
Ko jūs siekiate norėdami, kad manipuliuotume to žmogaus skausmu?
Neturite pinigų? Norite jų pasidaryti?
-Ne! -Jokiu būdu!
Tu ne taip mus supratai.
-Viskas daug sudėtingiau. -Tikrai?
Mes mylime tą žmogų.
Jis ne tik mūsų viršininkas, bet ir draugas.
Hovardas yra protingas, kūrybingas ir puikus žmogus,
kuris niekada nieko nebijojo.
Jis mylėjo gyvenimą, o dabar jo nekenčia.
Tikrai manote, kad tai jam padės?
Jis neteko vaiko.
Ir jam nė kiek nerūpi, kad gali netekti viso kito.
Negalime leisti, kad taip nutiktų.
Turime sugrąžinti jį į normalų gyvenimą.
-Tam man negaila 20 000 dol. Aš sumokėsiu. -Klere!
Aš sumokėsiu. Galiu sumokėti viena. Nesvarbu.
Kokios taisyklės?
Pirmiausia reikėtų pasirašyti konfidencialumo sutartį.
Kad užsitikrintume, jog jūs niekam neprasitarsite, nes...
Ne, aš ne apie teisinius reikalus.
Kalbu apie vaidybos taisykles.
Pavyzdžiui, ar mus turi matyti kiti žmonės, ar tik Hovardas?
-Tikrai, juos turi matyti ir kiti, Vitai? -Vitai?
Manau, kad tik Hovardas.
Juk tai mums svarbiausia, tiesa?
-Manai? -Tu manai?
Atsiprašau. Ar tikrai viską kruopščiai apsvarstėte?
-Taip. Žinoma. -Ne.
-Kažkiek. -Ne, neapsvarstėme.
Neapsvarstėme, Vitai. Patylėk! Mes neapsvarstėme.
Pavyzdžiui, jei jie užeis į barą ir norės užsisakyti išgerti?
Kaip jie tai padarys, jeigu...
Ar pastaruoju metu matei, kad Hovardas vaikščiotų po barus?
Nesvarbu. Jokio skirtumo.
-Jei Hovardas nueis į klubą? -Jie aktoriai.
-Jie turi teoriškai žinoti, kaip elgtis. -Viskas aišku. Gana.
Mus gali matyti bet kas ir bet kur.
-Kaip toks sprendimas? -Aš sutinku.
-Sakiau, kad jie geri aktoriai. -Man tai priimtina, taip.
Tegul jie patys sprendžia.
Tęskime.
Kas toliau?
Hovardas parašė tris laiškus Meilei, Mirčiai ir Laikui.
Dabar jums tereikia apsispręsti, kas ką vaidins.
Aktorių atranka. Labai svarbus dalykas.
Meilė.
Mirtis.
Laikas.
Gerai. Kada mums sumokėsite?
"Gerbiama Mirtie, apie tave sukurta daugybė mitų,
"tu atneši begalinį skausmą ir sukeli žmonėms baimę.
"Bet man tu esi popierinis tigras.
"Apgailėtina ir bejėgė eilinė vadybininkė.
"Tu net neturi įgaliojimų priimti pasiūlymą."
Kaip matote, tai ne gerbėjo laiškas.
Taip, Mirtis neturi gerbėjų.
Nesuprantu kodėl, nes tai juk išsilaisvinimas.
Tau viskas gerai?
Jis eina į darbą ir į šunų parkelį.
Ir viskas.
Štai kaip aš tai padarysiu.
Prieisiu prie jo piktas.
Labai piktas. Lyg būtume priešai.
Ne. Taip nedaryk.
Jis vadina mane medžiu ir negyvu audiniu. Jis meta man iššūkį.
Meta iššūkį tau?
Laikui.
SUSIRASKITE TINKAMIAUSIĄ DONORĄ
Jis meta iššūkį Laikui, aš esu Laikas.
Klausyk, nenoriu, kad tu sukeltum Hovardui priešiškus jausmus.
Supranti?
Laiške tėra vienas žodis - "sudie".
Žiūrėk.
"Brangi Meile, sudie."
Ką jam galėčiau pasakyti?
Tai atsisveikinimo laiškas Meilei, taip?
-Taip. -Galėtum prieiti ir pasakyti,
kad tu su tuo nesutinki.
Kad jis tavimi taip lengvai neatsikratys.
Pasakyk jam,
kad mes nesirenkame, ką mylėti, ir kas turi mylėti mus.
Pasakyk, kad esi jame,
kad esi visur, patinka jam tai ar ne.
Ir jei jis tai suvoks,
tada galbūt... Nežinau.
Galbūt jis vėl atras gyvenimo skonį.
Jie sielvartauja.
Šunys.
Jie sielvartauja ir žino, kas yra mirtis.
Išvadinai mane popieriniu tigru.
Laiške, kurį man parašei.
Rašei, kad esu apgailėtina.
Nepameni?
Rašei apie eilinę vadybininkę,
apie tai, kad esu popierinė tigrė.
Ak, Hovardai, tai buvo visai neseniai.
Iš kur tu jį gavai?
MIRTIS
-Kas tu? -Kam tu parašei šį laišką?
Parašiau jį Mirčiai.
Malonu susipažinti. Matau, tu sužavėtas.
Nė kiek.
Žinau, suprantu.
Žmonės nuolatos kreipiasi į visatą.
Dauguma negauna atsakymų.
O tu gauni, nes noriu tau pasakyti, kad esi neteisus.
Nesu eilinė vadybininkė,
-vykdanti kažkieno nurodymus. -Panele...
Supranti, aš nenorėjau priimti pasiūlymo. Tai buvo mano sprendimas.
Nieko nenoriu girdėti.
Aš nemokau tavęs dirbti.
Todėl būčiau labai dėkinga, jeigu tu nemokytum manęs.
Su kuo kalbasi tas žmogus? Kažkoks keistuolis.
Nekreipk dėmesio. Kartais žmonės kvailai elgiasi.
Matai, jie manęs nemato, nes jiems neatėjo dar laikas.
Nesijaudink, Hovardai. Ir tau dar neatėjo laikas.
Tik norėjau jį tau grąžinti
ir viską tarp mudviejų išsiaiškinti.
Aš tikrai esu Mirtis, Hovardai!
Jis patikėjo manimi.
Įsivaizduoji, patikėjo?
-Šaunu. -Tai buvo nuostabu.
Viskas priklausė tik nuo manęs.
Tai Grotovskis! Tikrų tikriausia Stela Adler!
-Ačiū už suteiktą galimybę. -Taip.
-Tu geras žmogus. -Nėra už ką.
-Sakau tau, jis manimi patikėjo. -Neverta manęs girti.
Jam to reikėjo. Tikrai. Mačiau tai jo akyse.
Kas ta moteris su berniuku? Tai buvo neįtikėtina.
Mūsų privati detektyvė su savo anūku.
Tikrai? Ji ką nors sakė apie mane?
Sakė, kad gerai suvaidinai. Tikrai gerai.
Ką reiškia "gerai"?
Tiesiog gerai ir viskas?
Ne. Puikiai.
Ji pasakė: "Ji padarė neįmanomą dalyką."
Aš tau turėčiau mokėti, ne tu man.
Man pasakė, kad Trevoras susikrovė į lagaminėlį daiktus
ir pareiškė, kad išeina namo.
Aš buvau įsiutusi.
Bet jis miegojo, negalėjau su juo pasikalbėti.
Kokia slaugė galėtų pažadėti mirštančiam penkiamečiui berniukui,
kad jis gali eiti namo?
Jo kraujyje beveik visai nebebuvo baltųjų kūnelių.
Jis buvo toks trapus.
Kaip galima taip nežmoniškai elgtis?
Kas galėtų taip elgtis?
Buvau paklaikusi.
Rėkiau ant darbuotojų, norėjau išsiaiškinti, kuris jų taip pasielgė.
Bet tuo metu pabudo Trevoras,
ir aš nuskubėjau pas jį.
Jo mažas mėlynas lagaminėlis tebestovėjo prie lovos.
Pažiūrėjau į jį ir paklausiau:
"Kas tau taip pasakė, mielasis?
"Kas tau pasakė, kad gali grįžti į mūsų namus?"
Žinote, ką jis man atsakė?
"Niekas, mamyte.
"Aš negrįšiu į mūsų namus.
"Aš grįžtu namo."
Po keturių valandų jis mirė.
Labas.
Sveiki.
Ieškai Išėjusių angelėlių paramos grupės?
-Taip. -Kuo tu vardu?
-Hovardas. -Hovardas.
Užeik. Sėskis.
Mirė tavo vaikas, Hovardai?
Taip.
Berniukas ar mergaitė?
Mergaitė.
Kuo ji vardu?
Viskas gerai. Hovardai.
Gali neatsakyti.
Gali nė nekalbėti, gerai?
Liksi?
Prašau.
Gerai.
Ačiū, kad pasipasakojai.
Labai ačiū.
Ačiū.
Gal dar kas nors norėtų pasipasakoti?
Kodėl pagaliau apsisprendei šįvakar pas mus ateiti?
Matydavau tave lauke.
Ketinau kurį vakarą išeiti ir pasikviesti tave,
bet nenorėjau išsiduoti, kad tave pastebėjau.
Išsiduoti, kad mane pastebėjai?
-Taip. -Nenorėjai man trukdyti?
Būtent.
Kuo tu vardu?
Madelina.
Malonu susipažinti.
Mano dukters vardas Olivija.
Ji mirė nuo piktybinio smegenų auglio, vadinamo multiformine glioblastoma,
kitaip - GBM.
Jai buvo šešeri.
Kuo vardu tavo dukra, Hovardai?
Tiek to.
Gerai. Gali neatsakyti. Neketinu tavęs kankinti.
Ačiū.
Atėjai čia dėl švenčių?
Nusprendei ateiti būtent šįvakar.
Žmonės dažniausiai pirmą kartą pas mus užsuka švenčių laikotarpiu.
-Ne, ne dėl švenčių. -Kodėl atėjai būtent šįvakar?
Tikriausiai...
Noriu susitvarkyti mintis.
Tu netekai vaiko, Hovardai.
To niekada nepamirši.
Tikiuosi, dar ateisi pas mus.
Labas.
Pasirašyti kontraktai ir konfidencialumo sutartys.
-Puiku. Ačiū. -Jis ką nors sakė?
Kas - Hovardas?
-Ne. Deja, ne. -Jis patikėjo, tikrai.
-Labai gerai. -Gal dar kartą turėčiau su juo susitikti.
Tik ne Rafis. Jis karštakošis.
O Eimė - pernelyg emocionali.
Belieku tik aš, tiesa?
Bet jis parašė tris laiškus.
Mirtis yra svarbesnė už Laiką.
-Sutinku. -Mirtis priverčia vertinti gyvenimą.
Siūlyčiau man patikėti visus vaidmenis.
Žinojai, kad didžiausią gyventojų dalį sudaro ką tik vaikų susilaukę žmonės?
Prekybos centras "Target" išrado algoritmą,
leidžiantį nustatyti, kada pastos jų pirkėjos.
Prieš tai sakei, kad nesveikuoji.
Tu sergi?
Sergu.
Labai rimtai sergu.
Tu miršti?
Visi mirsime.
Bet tu jau miršti.
Saimonai.
Nagi, pasakyk man. Kas tau yra? Kas negerai?
Kas negerai?
Negerai yra tai, kad liga paūmėjo
likus dviem savaitėms iki sūnaus gimimo.
Negerai yra tai,
kad kiekvieną dieną tenka apsimetinėti, jog esu sveikas.
Štai kas negerai.
Kam nors apie tai sakei?
Niekam nesakei?
Tik įkyriai aktorei, kurios gerai nė nepažįstu.
Kokia tai liga?
Dauginė mieloma.
Gydžiausi, kai man buvo 16, antrą kartą - kai buvo 25-eri.
Bet taip ir neišsigydžiau.
Ji kaskart grįžta ir smogia su didesne jėga.
Kova baigta?
Kova baigta.
Teisiniai reikalai tvarkoje?
Ne, ne tvarkoje.
Todėl ir pasamdžiau tave.
Gana to, kad aš palieku šeimą.
Neketinu jų palikti be skatiko kišenėje.
Jis patikėjo manimi.
Hovardas.
Jis manimi patikėjo.
Sveikas. Ei. Neliesk.
Nesuprantu, kodėl žmonėms patinka domino.
Nėra nei lentos, ant kurios žaistum, nei krepšio, į kurį galėtum mėtyti.
Ką gi.
Manau, tu ne čia pataikei.
Pataikiau ten, kur reikia, Hovardai.
Taip.
"Laike, sakoma, kad tu gydai žaizdas,
"bet niekas nekalba apie tai, kad tu naikini gėrį pasaulyje.
"Kad grožį paverti pelenais."
Tu paistai nesąmones, Hovardai.
Jei Meilė yra visa ko pradžia, o Mirtis - pabaiga,
aš tesu šio proceso terpė.
Tu nesupranti Laiko. Niekas nesupranta Laiko.
Einšteinas buvo beveik teisus sakydamas, kad aš esu iliuzija.
Hovardai? Labas.
Klausyk, tu tikriausiai atsisakysi,
bet "Oneida Apparel" prašė, kad dalyvautum pasitarime dėl reklamos.
Atsiprašau, kad atėjau neįspėjusi.
Paklausk jos.
Pirmyn. Paklausk, ar ji mane mato.
Aš nedalyvausiu pasitarime.
Jie primygtinai prašė, kad paklausčiau.
Jie tikriausiai atsisakys mūsų paslaugų.
Ką gi.
-Puiku. -Taip.
Ką gi.
Iki.
Galiu tau jį grąžinti, Hovardai.
Ir vis dėlto, kodėl tu jį parašei?
Todėl, kad tau manęs reikia.
Ne.
Man iš tavęs nieko nereikia, supranti?
Jūs visi tik dejuojate ir skundžiatės.
"Neturiu laiko."
"Gyvenimas trumpas."
"Dieve, pradėjau žilti."
Žinai, diena ilgesnė nei tu įsivaizduoji.
Manęs yra daug. Aš esu dovana.
Net dabar, kai tu stovi čia ir paistai nesąmones,
aš tau dovanoju laiką, o tu jį švaistai.
Kam?
Šitam?
Ei!
Žinai,
tai aš turėčiau rašyti jums piktus laiškus.
Tai buvo blogiausias dalykas, kokį esu padariusi gyvenime.
Tai buvo geriausias dalykas, kokį esu padaręs gyvenime.
Ką ten kalbėjai apie Einšteiną?
Einšteinas pavadino laiką stipriai įsišaknijusia iliuzija.
Kaip tai suprasti?
Laikas tęsiasi ne nuo sausio iki gruodžio
ar nuo vidurdienio iki vidurnakčio.
Tiesiog mes jį taip suvokiame.
Nesąmonė.
Pabandyk tuo įtikinti žmogų, kuris valandą vėluoja į savo vestuves,
arba tą, kuris 20-čiai metų sėdo į kalėjimą.
Ar tą, kuriai tiksi biologinis laikrodis.
Neketinu su tavimi apie tai kalbėtis.
Tik noriu pasakyti,
kad šiandien šauniai padirbėjai.
Tik įsišaknijusi iliuzija, Klere.
Visas laikas priklauso tau.
Tu mažvaikis!
"Tu mažvaikis."
Labas.
Man gaila.
Man labai gaila.
Tu tikriausiai juokauji.
Aš valgau.
Tu atsisveikinai, o tai...
Mes negalime pasirinkti, ką mylėti, ir kas myli mus.
O tai reiškia, kad negali manęs atsisakyti, kol esi gyvas,
nes aš esu gyvenimo esmė.
Aš tavyje. Aš visur.
Hovardai,
jei tai suvoksi, galbūt,
nežinau, galbūt vėl grįši į normalų gyvenimą.
Aš susimoviau.
Buvau sentimentali ir apologetiška.
Manau, meilė gali būti sentimentali ir apologetiška.
Bet vėliau aš susiėmiau.
Klausyk. Esu tikras, kad viskas buvo gerai.
Tu mielas.
Galiu tave pabučiuoti?
Nebūtina visko seksualizuoti.
Galiu pabučiuoti tave neseksualizuodamas.
Patikėk, esu turėjęs seksualinių santykių jų neseksualizuodamas.
Turėtum džiaugtis, kad pavadinau tave mielu, Vitai.
Tai jau šis tas.
Man labiau patiktų, jei pavadintum mane žaviu.
Jis tiki tuo.
Kodėl taip nusprendei?
Mačiau tai jo akyse.
Puiku, bet daugiau niekas to negali patvirtinti,
o to mums labiausiai reikia.
Pagalvojome, kad jums reikėtų susitikti su juo
-dar kartelį viešoje vietoje. -Gerai.
Bet šį kartą pabandykite...
Būtina išprovokuoti akivaizdžiai matomą reakciją.
Kodėl?
Nes mūsų privati detektyvė nufilmuos tai.
Panaudosime tai kaip įrodymą.
Įsivaizduokite, kad vaidinsite filme.
Bet vėliau skaitmeniniu būdu būsite iš jo pašalinti.
Ne.
Nesupratau?
Tai pernelyg sudėtinga.
Atsiprašau. Aš tame nedalyvausiu.
Eime, vaidyboje viskas sudėtinga.
Nori, kad tave mylėtų, ar padaryti poveikį?
Čia tau ne Noelis Kovardas.
Tai Čechovas.
Tai žiauru!
Štai ką,
Vitai, judu kartu įkūrėte agentūrą, taip?
Klere, jis buvo tavo mentorius.
Saimonai, jis tau perleido savo verslo dalį,
nors neprivalėjo to daryti.
Aš jai šį tą papasakojau...
Atleiskite, tai žiauru.
Aš nedalyvausiu tame. Ačiū.
-Atleiskite. Ačiū. -Eime, nagi.
Eime.
Eime. Palauk.
Matote, ji labai ūmi.
Eime!
Atleiskite. Ji tikrai grįš.
Jei ne,
aš suvaidinsiu Meilę. Viską apie ją išmanau.
Eime!
Aš pavėlavau?
Neišgirdai gedinčių žmonių pasakojimų apie mirusius vaikus.
Egzistuoja toks dalykas, kaip netekties haliucinacijos.
Taip.
Taip. Gerai.
Taigi,
pasidomėjau jomis.
Dar vienas dalykas. Mane kankina nemiga.
Suprantu.
Na, ne visai.
Kažkiek miegu.
Šešias ar septynias valandas per savaitę.
Dabar kai pagalvoju, tikriausiai dėl nemigos man...
Kas dėl nemigos?
Aš su kai kuo bendrauju.
Na, bendrauju.
Suprantu.
Tiek to. Nekreipk dėmesio.
-Hovardai? -Taip.
Gal ir su manimi nori pabendrauti?
Noriu.
Spėju, tu patenki į tuos 79 proc.
Kalbu apie poras, kurios išsiskiria po vaiko mirties.
Taip.
Ir aš.
Tu ją vis dar myli?
Aš nebežinau, ką reiškia meilė.
O tu jį vis dar myli?
Mes niekuomet nesiliovėme vienas kito mylėti.
Bent aš taip manau. Tiesiog...
Mes galime...
Tą dieną, kai oficialiai išsiskyrėme, jis man atsiuntė atviruką.
JEI TIK GALĖTUME VISKĄ PRADĖTI IŠ PRADŽIŲ...
"Jei tik galėtume viską pradėti iš pradžių."
Dar turime tokią galimybę.
Romantiškiausias jo poelgis.
Taigi, mano atsakymas į tavo klausimą -
taip.
Vis dar myliu jį.
Ką turėjai galvoje sakydamas,
kad su kai kuo bendrauji?
A, taip.
Su kuo bendrauji?
Sunku paaiškinti.
Tiesiog...
Pamanysi, kad aš pamišęs.
O tu pabandyk.
Galiu parodyti?
"Negyvas audinys, kuris niekada nesuirs."
Jis sėdėjo tiesiai prieš mane.
Nemalonus, nedidukas, arogantiškas tipas.
Jis pirmasis su tavimi susisiekė?
Ne. Pirmoji buvo Mirtis.
Ji užkalbino mane šunų parkelyje.
Mirtis yra moteris?
Taip, Mirtis yra pagyvenusi baltaodė moteris.
Ką tu jai siūlei?
Sakei, kad Mirtis nesutiko su tavo pasiūlymu.
Koks tas pasiūlymas?
Kai sužinojome, kad mūsų,
kad mano duktė miršta, ėmiau melstis.
Ne Dievui ar visatai, bet Mirčiai.
Aš jai pasiūliau
pasiimti mane
vietoje dukters.
Bet ji nesutiko.
Kas šįkart laimėjo?
Tu ar kriauklė?
Kriauklė. Ji nenugalima.
Atsiprašau, maniau, kad visi jau išėjo.
Išėjo, bet aš turiu viską išjungti ir užrakinti duris.
Aišku.
Palydėti tave namo?
Ne, ačiū.
Man viskas gerai.
Aš pagūglinau tave.
-Tikrai? -Taip.
O Dieve.
Tu iš neturtingos šeimos.
Pats susimokėjai už mokslą universitete,
vedei nuostabią moterį,
esi puikus tėtis.
Nugyvenai puikų ir teisingą gyvenimą.
Bet, mano drauge, tu neteisingai miršti.
Pamokysi mane, kaip mirti?
Pasakei apie tai šeimai?
Tu juos skriaudi.
Atimi iš jų tai, kas jiems priklauso.
Tikrai? Ir ką gi?
Skausmą? Išsekimą? Ligą?
Taip.
Visa tai.
Ir progą atsisveikinti.
Nesikišk ne į savo reikalus.
Tiek to.
Pasakysiu tau vieną dalyką, apie kurį niekam nepasakojau.
Tai nesusiję nei su laiškais, nei su angelais ar panašiai,
bet man tai labai daug reiškia.
Olivijai bebuvo likusios kelios valandos.
Automobilių aikštelėje mano vyras guodė mano mamą,
kuri neišlaikė įtampos.
Buvau ten viena,
tiesiog sėdėjau
ligoninės koridoriuje.
Šalia manęs sėdėjo moteris.
Ji paklausė manęs, kas miršta.
Aš jai atsakiau.
Ji pažiūrėjo į mane ir pasakė:
"Tiesiog sugebėk įžvelgti
"užslėptą grožį."
Ji ištarė tai taip paprastai.
Palatoje guli
mano šešiametė dukrytė, kuriai atjungia gyvybę palaikančią įrangą.
O ši moteris kalba apie "užslėptą grožį".
Žmonės nežino, ką tokią minutę sakyti.
Ne, ji žinojo.
Tuo metu aš to nesupratau.
Ji tai sakė ne iš gailesčio ar nežinojimo, ką sakyti.
Ji tai sakė iš patirties.
Maždaug po metų
man kažkas atsitiko.
Eidama gatve ar važiuodama metro
tiesiog prapliupdavau ašaromis.
Bet verkdavau ne dėl Olivijos mirties.
Imdavau verkti
dėl tobulo ryšio su viskuo.
Tada ir supratau,
kad tai užslėptas grožis.
Na...
Tokio dalyko, kaip užslėptas grožis, apskritai nėra.
Yra, Hovardai.
Tikrai yra.
Jos jau niekas man nesugrąžins.
Ir aš niekada negalėsiu su tuo susitaikyti.
Bet, patikėk, jis yra.
Ką gi.
Pasikalbėk su jais, Hovardai.
Klausyk,
ačiū, kad pasipasakojai,
bet man tas "užslėptas grožis" ne prie širdies.
Ir nereikia!
Pykis su jais, įtikinėk juos, ginčykis su jais.
Tik nebėk nuo jų!
Manau, tai buvo klaida.
-Labas. -Sveika.
Ką tu čia darai?
Bridžita man pasakė, kur galėčiau tave rasti.
Na taip, žinoma.
Norėčiau pasikalbėti. Gali man skirti penkiolika minučių?
Tiesą sakant, nelabai. Skubu į repeticiją.
-Tu ir čia repetuoji? -Taip.
Keliuose projektuose dalyvauji vienu metu?
Šiuo metu - trijuose.
Trijuose. Oho.
-Taip. -Daugoka.
Kaip rasi laiko pasimatymui su manimi?
Vitai...
Paklausyk. Rimtai,
noriu paprašyti, kad dar kartą apsvarstytum tai, ką vakar sakei.
Padėk mums.
Susitik su juo dar kartą.
Ne.
Eime, kodėl...
Palauk, kaip galėčiau tave įkalbėti? Kodėl...
Sumokėsiu tau 100 000 dol. Ne 20 000.
Tu neturi 100 000 dol.
Tu teisi. Aš gyvenu su mama.
Bet jei tu padėsi, aš turėsiu krūvą pinigų.
Duosiu tau milijoną.
-Man nereikia tavo pinigų. -Prisiekiu.
Man nereikia tavo pinigų.
Aš apskritai apie pinigus negalvojau.
Kaip galėčiau tave įkalbėti?
Ant kortos pastatyta žymiai daugiau, nei gali įsivaizduoti.
Tu turi dukrą, tiesa?
Taip.
Aš tau apie ją pasakojau?
Pasakyk, ką jautei tą dieną, kai ji gimė.
Ką?
Ką tu jautei?
Buvau išsigandęs.
Labai išsigandęs.
Bet kai paėmiau ją ant rankų,
mane persmelkė nuostabus jausmas.
Negaliu...
Kas yra? Tęsk.
Tu pagalvosi... Tai kvaila.
Nematau tame nieko kvailo.
Žinai, tiesą sakant, tai pirmas kartas,
kai tau kažką pajutau.
-Tikrai? -Taip.
Pažiūrėjau į ją
ir supratau, kad aš ją ne šiaip myliu.
Myliu labiau už viską pasaulyje.
Bet dabar ji nenori su manimi bendrauti.
Ji kaltina mane dėl skyrybų ir pyksta ant manęs.
Bet
aš to nusipelniau.
Susitarkime taip.
Jei tokį
atkaklumą, ryžtą
ir nuoširdumą
panaudosi tam, kad pelnytum dukters prielankumą,
aš sutinku.
Sutarta.
Nieko nejauti?
Dieve mano. Paleisk ranką.
Jauti, tiesa? Jauti?
-Tai kibirkštis. -Iki, Vitai.
Štai kas tai.
SLAPTAS IR KONFIDENCIALUS ADVOKATO LAIŠKAS KLIENTUI
MUMS BŪTINA PASIKALBĖTI APIE "OMNICOM" SANDORĮ.
JEI NEATSAKYSI,
VALDYBA GALI IŠKELTI KLAUSIMĄ DĖL TAVO VEIKSNUMO.
Labas! Kas gero?
-Ką? -Gal nori ką pasakyti?
Gal nori ką nors pasakyti?
Taip. Daug ką norėčiau tau pasakyti.
Tai sakyk. Rėžk!
Tu tik švaistai laiką.
Laikas yra dovana, o tu jį švaistai!
Man nusispjaut į laiką.
Tai bausmė iki gyvos galvos!
Man nereikia tavo dovanos!
Nes atėmei dovaną iš jos.
IŠĖJIMAS
Varge mano.
Atėjai manęs pasiimti?
Ne, Hovardai. Tiesiog važiuosiu tuo pačiu metro traukiniu.
Gerai.
Tai va, gyveno kartą gimdoje dvyniai - berniukas ir mergaitė.
Papasakosi man anekdotą?
Ne. Istoriją.
Dvyniai laimingi.
Jiems sotu, šilta ir saugu.
Bet augant jiems ima trūkti vietos,
ir jie ima suprasti, kad amžinai taip nebus.
Jie pradeda svarstyti:
"Kas su mumis bus?
"Jei mums bus šalta ir vieniša?
"O jei mus atskirs?
"Kas, jei ten nieko gero?"
Mergaitė pažiūri į virkštelę.
Virkštelę, kuri juos maitino ir puoselėjo,
virkštelę, kuri negali priklausyti
niekam kitam.
Ir sako:
"Mes neturime jokių įrodymų.
"Tik tai."
O, ne.
Oho, kokia gili mintis.
Gyvenimas po gimimo.
Suteikia vilčių.
Ko tau iš manęs reikia?
Kodėl tu čia?
Girdėjau visus tuos nuvalkiotus posakius.
Girdėjau, taip.
"Dabar jai geriau."
"Tokia buvo Dievo valia."
Ir dar vieną.
Šitas man labiausiai patiko.
"Dievas pažvelgė žemyn ir pamatė nuostabią gėlelę,
"tokią nuostabią, kad nusiskynė,
"norėdamas grožėtis ja rojuje vienas."
Dar galime pasikalbėti apie mokslą ir apie biocentrizmą,
apie tai, kad gyvenimas ir mirtis
egzistuoja be erdvinių ribų.
Arba apie religiją,
apie krikščionis ir išganymą,
apie budistus, jų pasikartojantį atgimimą, apie induizmą ir 41-ąjį sakramentą.
Ir nepamirškime poezijos.
O, taip, poezija.
"Mirtis - tai amžinas gyvenimas
"ir laimė."
Vitmenas.
Ir dar: "Nepasiduok,
"Kol žiburys dar dega.
"Ir žinok, kad tamsa į laimę veda."
Tomasas. Ir dar...
Viens ir du, viens ir du
Linksmai mok irklu
Gyvenimas - gražus
Aš supratau.
Supratau!
Tuo norima pasakyti, kad tu esi neatskiriama gyvenimo dalis,
kad mes neturėtume tavęs nekęsti ar bijoti.
Kad turime tave tiesiog priimti, tiesa?
Taigi. Štai tau mano atsakymas.
Visa tai tik paistalai smegenims plauti,
nes jos čia nėra, aš negaliu paimti jos už rankos.
Viešpatie, koks nuostabus miestas
Dvylika vartų veda į miestą
Aleliuja
Amen
Kas tie vaikai
Aprengti baltai
Labas, Hovardai.
Vėl verksi?
Tau nepatinka, kad aš liūdna?
-O tu visada liūdna? -Ne.
Galiu būti visokia. Laiminga.
Netikėta arba nenuspėjama,
seksuali, šilta, paslaptinga ir...
Paguodžianti.
Galiu būti paguodžianti, Hovardai, girdi?
Tu mane pameni?
Klausyk. Paistalus apie "gyvenimo esmę" pasakok kam nors kitam.
Tai ne paistalai.
Žinau, kad manimi abejoji, bet turi tikėti manim.
Tikėti tavimi?
-Tikėti tavimi? -Taip!
Aš tikėjau tavimi!
O tu mane išdavei!
Mačiau tave kasdien jos akyse,
girdėjau tave jos balse, kai ji juokdavosi,
jutau tave savyje, kai ji ištardavo "tėti".
O tu mane išdavei!
Tu sudaužei man širdį.
Ne.
Aš esu visur.
Tamsoje ir šviesoje,
laimėje ir nelaimėje.
Taip, tu teisus.
Aš buvau jos juoke,
o dabar esu tavo skausme.
Aš visa ko priežastis.
Vienintelis atsakymas į klausimą "kodėl".
Nebandyk be manęs gyventi, Hovardai.
Maldauju.
Sandoris su "Omnicom" beveik baigtas.
O kaip dėl Hovardo?
Jie žino visą situaciją,
bet vis dėlto privalome įrodyti, kad Hovardas
negali balsuoti.
Nesitikėjau, kad to prireiks.
Patikėk.
Ketvirtadienį vyks valdybos posėdis, spręsime klausimą dėl jo veiksnumo.
Susirinkome čia tikėdamiesi, kad viską mums paaiškinsi.
Hovardai, ką tu darai šiame įraše?
Man nusispjaut į laiką.
Tai bausmė iki gyvos galvos!
Man nereikia tavo dovanos!
Kas čia vyksta, Hovardai?
Nes atėmei dovaną iš jos.
Hovardai?
Vėl verksi?
O tu visada liūdna?
O čia?
Klausyk. Paistalus apie "gyvenimo esmę" pasakok kam nors kitam.
Patikėti tavimi?
Aš tikėjau tavimi!
Aš tau viską paaukojau,
o tu mane išdavei!
Mačiau tave kasdien jos akyse,
girdėjau tave jos balse, kai ji juokdavosi.
Jutau tave savyje...
Hovardai?
...kai ji ištardavo "tėti".
Hovardai?
Tu sudaužei man širdį.
Hovardai, atsakyk man. Ant ko tu čia rėki?
Girdėjau visus tuos nuvalkiotus posakius.
Ant kažko.
"Tokia Dievo valia."
Atsiprašau, ką tu pasakei?
Supratau.
Hovardai, ką tu pasakei?
Aš kalbuosi ne su žmonėmis.
Tai akivaizdu. O su kuo?
Hovardai, su kuo tu kalbiesi?
Gana.
Ačiū.
Regis, viskas aišku.
Išjunkite įrašą.
Pasamdėte žmones, kad mane sektų?
Kad filmuotų?
Mes turėjome kitą tikslą.
Taip.
Pasamdėme.
Mes padarėme dar kai ką, Hovardai.
Apgailestauju, Hovardai.
Tiesiog...
Nežinojome, ką mums daryti.
-Klere. -Ne. Aš daugiau negaliu.
Aš daugiau negaliu, Vitai.
Aš tikrai...
Aš nemaniau, kad tai padės.
-Tikrai, nemeluoju, aš... -Klere.
Labai apgailestauju.
-Viskas gerai, nurimk. -Hovardai...
Akivaizdu, kad su galva man ne viskas gerai.
Gal ir mums visiems.
Manote, kad nieko nepastebėjau?
Klere,
paaukojai visą gyvenimą šiai agentūrai.
Subūrei mus į šeimą,
o savosios taip ir nesukūrei.
Negailėjai savęs,
tavo pagalba man neįkainojama,
ir už tai esu tau dėkingas.
Ačiū.
Saimonai,
labai stengeisi tai nuo visų nuslėpti,
bet aš žinau.
Spėju, kad savo elgesiu apsunkinau
ir taip nepavydėtiną tavo situaciją.
Pažadu,
kad kol būsiu gyvas,
tavo šeimai nieko netrūks.
Ačiū.
Vitai.
Mano geriausias drauge.
Tu mane nuvylei, žmogau.
Ne dėl to. Ne.
Visai ne dėl to.
Tau nereikia jos leidimo būti jos tėvu.
Alison yra nuostabiausias dalykas, kuris tau galėjo nutikti,
o rytojus gali ir neišaušti.
Girdi mane?
Jūs teisingai pasielgėte.
Noriu, kad mūsų agentūra dirbtų ir toliau.
Kažkas turėjo tuo pasirūpinti.
Ką gi,
aš pasirašysiu dokumentus.
Tavo sutikimas parduoti.
O kitas dokumentas?
Dėl kurio skambinai man šešis kartus, kad pasirašyčiau.
Tikiuosi, tu jį turi.
Užjaučiu, Hovardai.
Mes teisingai elgiamės.
Patikėkite, mes teisingai elgiamės.
Atsiprašau.
Kas tas antras dokumentas?
Hovardas buvo atidaręs sąskaitą savo dukters vardu.
Tai teisinis dokumentas, patvirtinantis jos mirtį.
Man reikia išgerti.
Gerai jautiesi?
"Sakoma, kad danguje
"gyvensime amžinai,
"o čia, Žemėje, mes tik svečiai.
"Kartais įsivaizduoju Adomą
"lakstantį po nuostabią gėlių pievą.
SUSIRASKITE SPERMOS DONORĄ
"Jis toks laimingas, nieko nemato aplinkui.
"Staiga jis atsisuka į mane,
"kaip tai darydavo, kai bėgdavo priekyje manęs
"oro uoste ar parduotuvėje.
"Ir nusišypso."
Jėzau.
"Nes jo svečiavimasis Žemėje buvo mano visas gyvenimas,
"ir aš einu paskui jį."
Tai tik juodraštis.
Gražu.
Labai gražu.
Ar yra dar norinčiųjų pasisakyti?
Ką gi, tuomet baigsime.
Ačiū.
Atsiprašau.
Ei!
Negaliu patikėti, kad sutikau ateiti į šį rajoną
su 20 000 dol. rankinėje.
Ką tu su jais darysi?
Galėtum atsidėti juos aktorystės mokyklai.
Tu turi talentą.
Prisipirksiu sintetinių narkotikų.
Kaip nori.
Aha.
Vieną gražią dieną tu tapsi gera mama.
Taip manai?
Abejoju, ar kada nors tai nutiks.
Nenorėjau pasinaudoti mokslo pasiekimais,
bet, regis, laikas mane pergudravo.
Kartą narkotikų prekeivis iš 187-osios g. davė man knygą Puikus naujas pasaulis.
Perskaičiau ją vienu prisėdimu.
Jis buvo mano tėvas.
Pažinojau benamę moterį,
kuri gyveno Bronkse po tiltu.
Ji buvo vardu Flora.
Jai buvo pasimaišęs protelis, bet jos istorijos buvo nepakartojamos.
Ji buvo mano mama.
Matai, Klere,
mama nebūtinai ta, kuri suteikia gyvybę.
O ta, kuri išaugina.
Taigi, neskubėčiau sakyti, kad kova su laiku jau pralaimėta.
Maniau, kad laikas ne beribis.
Maniau, kad jis tik iliuzija.
Gal aš pasakiau nesąmonę, Klere.
Gal tai tebuvo vaidyba.
-Labas, Alison. -Eime, greičiau.
Nagi. Alison!
Palaukite manęs.
Nenoriu su tavimi kalbėtis. Tu žinai.
Palik mane ramybėje.
Ne. Nepaliksiu.
-Nepaliksi? -Ne.
Žinau, kad pyksti ant manęs, nieko tokio.
Manęs tai nežeidžia.
Bet turėtume apie tai pasikalbėti, nes mes šeima.
Taigi, ateisiu čia kiekvieną mielą dieną ir darysiu tau gėdą prieš drauges,
kol pasikalbėsi su manimi.
Tu mane persekiosi?
Na... Iš esmės, taip.
O jei aš gausiu apribojimo nutartį?
Nemanau, kad tu ją gausi.
Paprašysiu, kad mama už ją sumokėtų.
Tavo žiniai, apribojimo nutartys išduodamos nemokamai.
Tuomet tu turėsi už ją sumokėti.
Aš labai tave myliu.
Mama sako, kad tu išniekinai tą žodį.
Tik ne tada, kai tariu jį tau.
Klausyk,
negaliu nuskraidinti tavęs į Meiną priešpiečių,
atvažiuoti pas tave prašmatnia mašina,
įdarbinti tave pas Aną Vintur
ar padaryti dar kažką, kas šiame rajone yra įprasta.
Bet aš manau, kad galėtume sėdėti ant suoliuko parke,
pasakoti linksmas istorijas ir puikiai leisti laiką.
Netikiu, kad tu mane persekiosi.
Bet
turėk omenyje, kad rytoj sutrumpintos pamokos.
Tada iki rytojaus.
Labas.
Prašau.
Tiek ilgai laukiau akimirkos, kai mano talentas bus pripažintas,
ir štai.
Vienas žiūrovas, viskas slapta ir jokių plojimų.
Aš pasakiau žmonai.
Kaip ji sureagavo?
Ji jau žinojo.
Ji tam ruošiasi.
Žinai, jaunystėje galvojau,
kaip galima norėti gyventi iki 100 metų?
Susiraukšlėji kaip razina.
O dabar jau
ir aš to norėčiau.
Mano sūnui būtų 70 metų,
jo sūnui būtų 40 metų,
o jo sūnui - 10 metų.
O aš būčiau vyriausias.
Senukas.
Man tai patiktų.
Iki, senuk.
Norėčiau pamatyti jūsų spektaklį.
O, ne. Po viso to spektaklis mirė.
Bet ką gali žinoti?
Niekas nemiršta, kai gerai pagalvoji.
Labas.
Sveikas.
Kūčios.
O tu viena.
Savo noru.
Galėčiau prisijungti?
GERIAUSIAI MAMYTEI PASAULYJE
Tu verkei.
Žiūrėjau filmuką apie dukrą.
Ji ten šoka su savo tėčiu.
Nori, parodysiu, Hovardai?
Mano dukters vardas Olivija.
Ji mirė nuo piktybinio smegenų auglio,
vadinamo multiformine glioblastoma,
kitaip - GBM.
Jai buvo šešeri.
Kuo vardu tavo dukra, Hovardai?
"Jei tik galėtume viską pradėti iš pradžių."
Kuo vardu tavo dukra, Hovardai?
Negaliu.
Suk mane greičiau!
Greičiau, tėti! Dar greičiau!
Hovardai...
Skrendu kaip paukštelis.
Pasakyk jos vardą.
Kuo ji vardu?
Olivija.
Jos vardas Olivija.
Kaip ji mirė?
Ji mirė nuo piktybinio smegenų auglio, vadinamo multiformine glioblastoma,
kitaip - GBM.
Jai buvo šešeri.
Jos vardas Olivija.
Ji mirė nuo piktybinio smegenų auglio, vadinamo multiformine glioblastoma,
kitaip - GBM.
Jai buvo šešeri.
Mūsų mažutės vardas - Olivija.
Jai tebuvo šešeri.
Ką jūs ten darote?
Pasiruošusi? Jau?
Pirmyn!
Dabar statysime iš naujo.
Pasiruošusi?
Dabar statysime iš naujo.
Miršta artimas žmogus?
Atsiprašau?
Kas miršta?
Mano dukra.
Pasistenk įžvelgti užslėptą grožį.
UŽSLĖPTAS GROŽIS
Išvertė Laima Banionienė