Paldies. Paldies.
Veltiet šos aplausus paši sev par smago darbu,
jo šis bija Yardsham Inlet visu laiku labākais gads.
Lai panākumu dēļ nekļūtu lepni,
nolēmām, ka jāsanāk kopā un vēlreiz jāatceras
mūsu pamatprincipi.
Došu vārdu
SKAISTUMS TEV LĪDZĀS
mūsu pašu dzejniekam un filozofam,
zīmolu pavēlniekam.
Reklāmas industrijas guru un tās biedam.
Manam partnerim un draugam,
Hovardam Inletam.
Mīlu tevi.
Jā!
Kāda ir jūsu atbilde uz "kāpēc"?
Kāpēc šorīt izkāpāt no gultas?
Kāpēc izvēlējāties tādu ēdienu?
Kāpēc uzvilkāt tieši šo apģērbu?
Kāpēc atnācāt uz darbu?
Neņemot vērā to, ka es jūs atlaistu
par neierašanos darbā.
Nē. Lielais "kāpēc".
Mūsu uzdevums nav vienkārši kaut ko pārdot.
Mūsu uzdevums
ir veidot attiecības.
Dzīvē svarīgākais ir cilvēki.
Reklāmā svarīgākais ir parādīt,
kā mūsu produkti un pakalpojumi
uzlabos viņu dzīvi.
Tātad
kā mēs to panāksim?
Mīlestība.
Laiks.
Nāve.
Šie trīs jēdzieni vieno visus planētas iedzīvotājus.
Viss, pēc kā tīkojam,
ko baidāmies pazaudēt
un ko galu galā nopērkam,
nāk no tā, ka mēs
ilgojamies pēc mīlestības,
vēlamies, kaut būtu vairāk laika,
un baidāmies no nāves.
Mīlestība.
Laiks.
Nāve.
Sāksim ar to.
PĒC TRĪS GADIEM
Cik ilgi būvēja šo?
Piecas dienas.
Iespaidīgi.
-Varbūt viņš par agru atgriezās. -Tu joko?
Jau pusgadu uzvedas kā zombijs.
Mēs nedrīkstam to pieļaut.
Jo īpaši tādēļ,
ka Danworth Financial pārtrauc sadarbību.
Ko? Tas nevar būt.
-Nē, Vit! -Kā, lūdzu?
Vēl vakar ar viņiem runāju.
Mēs visi cenšamies viņu aizstāt,
tomēr šim klientam bija īpašas attiecības ar Hovardu.
Tāpat kā vēl pusei mūsu klientu.
Tas ir pilnīgs krahs.
Nē, vēl ne.
Omnicom piedāvā atpirkt akcijas par $17 gabalā...
-Nu, nē! -...bet ir jāatbild līdz Jaungadam.
Mūsu akcijas nav pat $14 vērtas,
ja mans partneris ir nojūdzies
un caurām dienām spēlē domino.
Skarbi vārdi, Vit.
Piedod, bet tā ir.
Saimon, pilnvaroju tevi veikt pārdošanu Omnicom.
Bet balsstiesīgās akcijas pieder Hovardam.
Ar Hovardu es tikšu galā, labi?
Sagatavo dokumentus, Saimon.
Nesaprotu, kādēļ Hovardam ir 60%, bet tev tikai
40% balsstiesīgo akciju.
Jo man vajadzēja naudu, lai izšķirtos,
un Hovards man izpalīdzēja, nopirkdams daļu manu akciju.
Ja tu nebūtu krāpis sievu ar mūsu darbinieci,
mēs nebūtu šādā situācijā?
Nepareizi un negodīgi
visu novelt uz maniem pleciem.
Es tikai norādu uz faktiem.
Ak kungs. Vai nav vienreizēja smarža?
Pagaidi. Apstājies.
Aizver acis.
Ieelpo.
Vai neatsauc atmiņā bērnību?
Klēra, panāc.
Man tev kas jāizstāsta.
Kas?
Es esmu sācis risināt mūsu situāciju,
un tev tas būtu jāzina.
Ko tu izdarīji?
Esmu kādu nolīdzis.
Nolīdzis?
Jā. Kad Eloīza mani pieķēra,
viņa nolīga privātdetektīvi Salliju Praisu.
Viņa izskatās pēc mormoņu vecmāmiņas,
tāpēc ir nemanāma.
Tu nolīgi sievieti, kas izjauca tavu laulību?
Nē, es pats izjaucu savu laulību.
Sallija Praisa tikai to dokumentēja.
Cik cēla atziņa.
Esmu dziļš cilvēks. Esam par to runājuši.
Tātad...
Kādēļ tu nolīgi mormoņu vecmāmiņu?
Tāpēc, ka nepieciešams dokumentēt to, kas notiek ar Hovardu.
Mums ir jāpierāda, ka viņš ir garīgi slims un nevar balsot.
Nē. Mēs vēl neesam tik izmisuši.
Vai tiešām mēs būsim tie, kas tā izrīkojas ar draugu?
Nav tā, ka viņš atsakās pārdot.
Viņš pat atsakās par to runāt.
Es cenšos veidot sarunu,
bet mēs neesam pat vienā dimensijā.
Viņš ir nepieejams.
Viņam nomira bērns.
Tas bija pirms diviem gadiem, Klēra.
Ko iesāksim...
Uz spēles ir mūsu dzīves.
Mēs vairs neesam bērni. Saki man godīgi,
vai tiešām pieļausi, ka tavs pēdējo desmit gadu darbs
vienkārši izkūp gaisā?
Tā detektīve ir laba?
Pieķēra mani.
Oskars būtu varējis tevi pieķert.
Kāds vēl Oskars?
Mans dēls.
Šis Oskars?
Privātdetektīve neatradīs neko,
ko varētu uzskatīt par amorālu.
Hovards tāds nav, bet,
ja izdotos viest šaubas par viņa rīcībspēju,
tad esam zirgā.
Man šķiet, ka mums nav citas izejas.
Viņš sešus mēnešus terorizēja psihologu.
Atšuva šamani, kuru uzaicinājām no pašas Peru.
Un mūsu pašu intervence izgāzās.
Man tikai...
Klau, man tas nešķiet pareizi.
Es piekrītu.
Nekas, kas sācies ar sešgadnieka nāvi,
nevar šķist pareizi.
Viņš raksta vēstules.
Vēstules? Kādas?
Ko tik dīvainu neesmu redzējusi.
-Vai jūs tās dabūjāt? -Jā.
Vai drīkstam vaicāt, kā?
Samaksāju 800 dolāru,
lai pievīlētu atslēgu.
Un, jūsu zināšanai,
vēstuļu izzagšana no pastkastītes ir noziegums.
-Jūs varētu... -Jā.
-Tātad trīs vēstules. -Kam adresētas?
-Nevienam. -Kā to saprast?
Hovards neraksta cilvēkiem.
Viņš raksta parādībām.
-Kādām parādībām? -Laikam.
Mīlestībai.
Nāvei.
Trīs jēdzieni.
"Laiks,
"ļaudis teic, tu dziedējot visas brūces,
"taču nepiemin to, kā tu iznīcini
"visu labo šajā pasaulē.
"Kā tu pārvērt skaistumu pelnos.
"Manās acīs tu esi vien pārakmeņojusies koksne.
"Tu esi beigti audi, kas nesatrūd.
"Tu esi niecība."
Tas neko nepierāda. To nevar izmantot, vai ne?
Nē. Bērni raksta vēstules salavecim.
Tas nenozīmē, ka viņi ir jukuši.
Nē. Tā viņš sevi mierina.
Tik skumji.
Jā. Vēl kaut kas?
Pēc darba viņš bieži dodas uz suņu parku Bruklinā,
kaut arī viņam nav suņa.
Stundām ilgi tur sēž.
Vai raksta vēstules suņiem?
Tu runā nopietni?
Tas būtu desmitniekā.
Kas tāds mums noderētu.
-Vai raksta? -Neesmu redzējusi.
-Kas vēl? -Tas arī viss.
Atgriežas dzīvoklī. Parasti paliek tur līdz rītam.
Nav ne interneta, ne televīzijas, ne telefona.
"Tu esi beigti audi, kas nesatrūd."
Hovard?
Sveiks, te Klēra.
Iegriezos tuvējā ēstuvē un nopirku tev porciju.
To, ar garnelēm, kas tev garšo.
Labi, atstāšu tepat, gadījumā, ja esi izsalcis.
Neatstājiet te pārtiku.
Viņš to neēd.
Es atvainojos.
Un atkal nav samaksājis īri.
Durvis neatver, telefona numura man nav.
Jā, viņam vairs nav telefona.
Cik viņš ir parādā? Es izrakstīšu čeku.
Kā vēlaties.
Ja jums nav kur likt tās garneles...
Pagājušajā nedēļā brokoļi bija brīnišķīgi.
Viņš nāk.
Kur tad tavas mantas?
Gribēju rakstīt īsziņu, bet mamma lika zvanīt.
Kādu īsziņu?
Tad Berijs teica, ka man jāpasaka klātienē.
Tagad Berijs dod tev padomus?
Ko tu centies pateikt?
Es nebraukšu pie tevis.
Braukšu ar mammu un Beriju uz Bahamu salām.
Nē. Pagaidi.
Sveiki.
Kā klājas?
Vai jūs varētu paiet solīti nostāk,
lai varu aprunāties ar meitu?
Paldies.
Mīļā,
es visu esmu izplānojis.
Nopirku mums abiem eglīti.
Esi palicis ar garu degunu.
Man ir biļetes uz "Hamiltonu".
Hamiltons arī ar garu degunu.
Biļetes ir grūti dabūt, Alisone.
Esmu to jau redzējusi.
Noskatījies kopā ar mammu un Beriju?
Un Odelu Bekhemu jaunāko.
Ar Odelu Bekhemu?
Jā.
Viņš ir Berija draugs.
Kāpēc?
Kāpēc tu negribi pavadīt brīvdienas ar mani?
Esmu noilgojies.
Tāpēc, ka es tevi ienīstu.
Tāpēc, ka tu esi "donžunāls".
Tāpēc, ka tu salauzi mammai sirdi.
-Donžuāns. -Ko?
Tu gribēji teikt "donžuāns" nevis "donžunāls".
Tas nav viens un tas pats.
Tu jau labāk zini.
Esmu pildījusi solījumu un pateikusi klātienē.
Klau,
priecīgus Ziemassvētkus.
Pagaidi.
Aši pārmīsim kādu vārdu?
Cavaliers viesojas pilsētā.
Izšķirošā spēle Gārdenā.
Tavu biļeti nevienam nedodu.
Eju viens, bet mēs varētu aiziet kopā.
Varam nerunāt un neskatīties viens uz otru.
Gluži kā tagad, tikai skatīties spēli.
Kā vecajos labajos laikos.
Otrā lieta.
Danworth lauzīs līgumu,
jo viss balstījās uz attiecībām ar tevi.
Un nu viņi nesaņem tavu uzmanību.
Tā nu tas notiks.
Tas nekas,
jo mums ir labs piedāvājums no Omnicom.
17 zaļie par akciju.
Padomā par to, jo...
Jā.
Radošo brīvību neierobežos un nevienu neatlaidīs.
Zinu, ka tev rūp mūsu darbinieki.
Jauki parunājāmies.
ATRODI SPERMAS DONORU LAIKS ĢIMENES PIEAUGUMAM
KLIENTU BĒRNU FOTO
Ieradušies Pekinas puiši.
Neviens negrib ķīniešu kafiju.
Tomēr mēs to pārdodam.
Mandžūrijas makjato.
Kam atlasām aktierus?
-Kruīza līnijai. -Laba frāze...
"Nomet veco ādu, sāc jaunu dzīvi."
Atvainojiet, pareizi ir:
"Jauna dzīve sākas, kad nomet veco ādu."
-Vai tas ir tik būtiski? -Ir, jo es to izdomāju.
Mans variants ir labāks.
-Tiešām? Kāpēc? -Jā.
Kāds bija jūsējais?
"Jauna dzīve sākas, kad nomet veco ādu."
Tā aizķer prātu.
"Nomet veco ādu, sāc jaunu dzīvi."
Trāpa tieši sirdī.
Tiešām trāpa sirdī.
Vai ne?
Vari to ņemt par brīvu.
Pagaidi.
-Klau, Frenkel. -Jā?
"Nomet veco ādu, sāc jaunu dzīvi."
Visi dzirdējāt?
Sapratu.
Viņa to uzlaboja.
Ei!
Nē, nē.
Ei!
HĒGEĻA TEĀTRIS
"Tu runā ar mani tādā tonī,
"it kā mana dvaša nebūtu dāvājusi tev dzīvību."
-Tu nokavēji. -Piedod.
"Lai gan manis šķiltā dzirksts
"tai piešķīrusi jēgu."
"Tava mute kustas, tu izrunā skaņas
"un bārsti frāzes.
"Bet tu neelpo."
"Tu pieminēji dzirksti?
"Nudien vareni.
"Tu taču noliedz dzirksti, kas mīt mūsos.
"Dzirksti, kas līdzinās saulei nevis aukstai liesmai.
"Un vēl tu mani dēvē par mirkļa neprātu.
"Negantnieci.
"Tad pavaicā,
"vai redzēsi mani vēl kaut reizi."
Sveiki?
Sveiki.
Es atvainojos. Nejauši iemaldījos
un redzēju nelielu fragmentu.
Vai drīkstu pateikt, tas bija ļoti skaisti?
Kas tas ir?
Kaut kas, ko mēģinām.
Dievinu teātri. Skatos visas izrādes.
Kad būs pirmizrāde? Es atnākšu.
Pirmizrādes nebūs, kamēr nebūs naudas.
-Esi bagāts? -Šķīries.
Tu man sekoji no aģentūras.
-Tieši tā. -Jā.
Gandrīz pazaudēju, bet tev bija sarkana cepure.
Man ienāca prātā kāda pēkšņa,
varbūt pat traka doma,
kas, iespējams, varētu īstenoties.
Šobrīd es kārtoju kādu darījumu. Ja viss izdosies,
varbūt varēšu jums palīdzēt.
Vai tas nebūtu jauki?
Būtu. Tas būtu lieliski.
Un tu uzlaboji saukli.
Atgriezies aģentūrā, ja gribi lomu.
Piedod, es pat nezinu tavu vārdu.
-Eimija. -Eimija.
Labi. Nu ko,
es atgriezīšos, Eimij.
Un es...
Atvainojiet.
Biju uz skatuves!
Es atgriezīšos.
Jums labi sanāk.
Teicami.
Blakus dzīvoklis ir tukšs,
bet puisis no attālākā dzīvokļa neko nav dzirdējis.
Pārvaldnieks tāpat.
Vai tagad ir arī "CSI Klīvlenda"?
-Šādā rajonā... -Jauns seriāls.
Nejaucas citu darīšanās.
Cienījams neiroķirurgs kokaīna ūķī?
Nezinu.
Vilkači
pulcējas mājas priekšā
cauru nakti.
Es viņus dzirdēju.
Man izklausījās,
ka vēlē jaunu barvedi.
Bet...
Mans ir kāds jenots no īpašo uzdevumu vienības.
Viņš paslēpa noklausīšanās iekārtu pie miskastēm.
Ierakstīsim visu, ko šie tur runā,
un iesēdināsim par organizēto noziedzību.
To es nezinu.
Es esmu tavs dēls.
Es zinu!
Labi.
Tūlīt atgriezīšos.
Man ir viena traka ideja.
Zinu, ka smiesieties par mani,
tomēr atcerieties, ka esam izmisumā.
Mana mamma kopš triekas nav īsti pie pilna prāta.
Ilgu laiku centos ieskaidrot viņai, kas notiek,
laboju katru muļķīgo domu, ko viņa izteica.
Tas satrauca gan viņu, gan mani pašu.
Sākumā gāja briesmīgi.
Bet tad kāds man deva labu padomu.
"Neuztiep viņai savu realitāti,
"bet pieņem viņas realitāti."
Domāju, vairs nevari atļauties psihoterapeitu.
Nevaru. To ieteica Uber šoferis.
Viņam bija pilnīga taisnība!
Kopš es tā daru, ir daudz vieglāk.
Mūsu dzīve ir kā improvizācijas teātris.
Viņa runā muļķības, bet es piespēlēju.
Viņa ir laimīga, un man arī ir jautri.
Tā man radās ideja.
Labi.
Kad strādāju FBW,
viņi reklamēja kādu psihostimulantu.
Izveidoja stulbu kampaņu,
manā pārziņā bija Latīņamerikas tirgus.
Paskatieties.
Skolotājs zaudējis pacietību:
"Jūs pļāpājat! Jūs neklausāties!"
Pēkšņi ienāk briesmonis.
"Tam tā nav jābūt."
Skolotājs: "Kas tu esi?"
Briesmonis: "Esmu tavas dusmas."
Skolotājs:
"Nevaru tevi izturēt. Tu neliec mani mierā."
Dusmas saka: "Ir risinājums, draugs.
"Docotrin. Atvadies no dusmām."
Vai saprotat, ko es gribu pateikt?
-Ne gluži. -Labi.
Mums neizdodas pievērst Hovardu īstenībai.
Viņš raksta vēstules parādībām, un tas ir nesakarīgi.
Tomēr viņš to dara.
Kā būtu, ja mēs pieņemtu viņa īstenību
un panāktu, ka šīs parādības atbild viņam?
Piedod, es nesaprotu.
Kā būtu, ja Mīlestība, Laiks un Nāve patiešām ierastos
un atbildētu uz Hovarda rakstītajām vēstulēm?
Kā var parādīties Laiks, Mīlestība un Nāve?
Aktieri.
Mēs nolīgsim aktierus, kas spēlēs Mīlestību, Nāvi un Laiku.
Viņi uzmeklēs Hovardu un stāsies viņam pretī.
Gribat, lai uzrīkojam jūsu bosam "gāzes gaismu"?
-Kā, lūdzu? -Gāzes gaismu.
Tā ir luga, vēlāk arī filma.
"Gāzes gaisma"? Ak kungs.
Vai kāds vēl skatās kaut ko garāku par 8 sekundēm?
Viņa prasa, vai gribat, lai viņš domā, ka ir traks?
Nē. Negribam, lai Hovards tā domātu.
Viņš nav īsti pie pilna prāta, mēs to zinām.
Mērķis ir pasvītrot šo faktu, lai to redzētu arī citi cilvēki.
Jūs gribat, lai stājamies aci pret aci ar viņu,
un par to jūs finansēsiet mūsu izrādi?
-Pareizi. -Tieši tā.
Jā, finansēsim.
Šī izskatās pēc noliktavas.
Labi, aktieri. Ko teiksiet?
-Nē. Nē. -Nē.
Paklausieties!
Ņemsim $15 000 katrs.
-$15 000. -Prātu esi izkūkojis?
Labi. Esam ar mieru.
$20 000 katram.
Jūs nupat teicāt $15 000, es dzirdēju.
-Es gribētu $20 000. -Es arī.
$20 000 ir drusku par daudz.
Es gribēju piedāvāt divus. Viņi droši vien dzīvo Bruklinā.
-Maksā 600 zaļos par īri. -Apklustiet.
Paldies, ka nokaulēji cenu.
Tas ir briesmīgi. Tā taču nevar.
Nē, Eimij. Tas ir darbs. Tā ir aktierspēle.
Vai tu nedzirdēji, ka viņš zaudējis bērnu?
Jā, tādēļ viņš meklē atbildes visumā.
Un mums būs iespēja būt šim visumam.
Izmantosim to, ka viņš cieš sāpes. Kādēļ?
Iegūsiet žūksni naudas?
-Nē! -Nē!
Tas neizklausās labi.
-Viss ir daudz sarežģītāk. -Ak tā?
Mēs mīlam šo cilvēku.
Viņš nav tikai priekšnieks, bet arī draugs.
Hovards ir izcils, radošs, apburošs cilvēks,
kurš ne no kā nebaidījās.
Viņš mīlēja dzīvi, bet tagad to ienīst.
Jums šķiet, ka tas viņam nāks par labu?
Viņš zaudēja bērnu.
Tagad viņam nerūp, ka zaudē visu pārējo.
Mēs nevaram to pieļaut.
Mums jāpalīdz viņam atgūties.
-$20 000 ir tā vērts. Es maksāšu. -Klēra!
Es pati maksāšu. Man nav žēl.
Kādi ir noteikumi?
Vispirms noslēgsim konfidencialitātes līgumu.
Lai jūs neizpaustu...
Es nedomāju juridiskos noteikumus,
bet scenārija vadlīnijas.
Vai mūs redz arī citi, vai tikai Hovards?
-Vai arī citi viņus redz, Vit? -Vit?
Laikam tikai Hovards.
Tāds ir mūsu mērķis?
-Laikam? -Laikam?
Es atvainojos. Vai esat visu pārdomājuši?
-Protams. -Nē.
-Zināmā mērā. -Nē, neesam.
Nē, neesam. Apklusti! Neesam.
Ja nu viņi gribēs bārā pasūtīt dzērienu?
Kā viņi to izdarīs, ja...
Vai Hovards pēdējā laikā staigā pa bāriem?
Vienalga. Tam nav nozīmes.
-Ja nu Hovards dodas uz klubu? -Viņi ir aktieri.
-Tas jāzina katram gadījumam. -Labi. Pietiek.
Mēs spējam parādīties, kam un kad vien vēlamies.
-Ko teiksiet? -Man patīk.
-Es teicu, ka viņi ir labi. -Man patīk.
Jāuztic tas viss viņiem.
Ejam tālāk.
Kas vēl?
Hovards rakstīja Mīlestībai, Nāvei un Laikam.
Jautājums, kurš ko spēlēs?
Aktieru atlase. Ļoti svarīga.
Mīlestība.
Nāve.
Laiks.
Lieliski. Kad samaksāsiet?
"Godātā Nāve, tevi apvij dažādi mīti,
"tu raisi dziļas sāpes un bailes.
"Bet man tu esi tikai papīra tīģeris.
"Tu esi nožēlojama un bezspēcīga ierēdne.
"Tu neesi pilnvarota veikt sīkāko darījumu."
Kā redzi, nav gluži pielūdzēja vēstule.
Jā, Nāvei nav pielūdzēju.
Nesaprotu, kāpēc? Tā taču ir atbrīvošana.
Vai tev viss labi?
Viņš iet uz darbu un uz suņu parku.
Un viss.
Lūk, ko es darīšu.
Es uzradīšos dusmīgs.
Nikns. It kā mums būtu konflikts.
Nē. Tā nevajag.
Viņš saka, ka esmu beigti audi. Izaicina mani.
Kā viņš tevi izaicina?
Laiku.
IZRAUGIES DROŠU DONORU
Viņš izaicina Laiku. Tas esmu es.
Negribu, ka tu izaicini Hovardu. Saproti?
Saproti?
Bet vēstulē ir tikai viens vārds, "ardievu".
Skaties.
"Dārgā Mīlestība, ardievu."
Ko lai es viņam saku?
Tā ir atvadu vēstule?
-Jā. -Varbūt tu varētu tuvoties viņam
un atteikties to pieņemt?
Saki, ka tik viegli no tevis vaļā netiks.
Pasaki viņam,
ka neizvēlamies, ko mīlam un kurš mīl mūs.
Pasaki, ka tu dzīvo viņā,
ka tu esi it visā, patīk vai nē.
Ja viņš to pieņems,
tad varbūt... Nezinu.
Varbūt viņš atgūs dzīvesprieku.
Viņi sēro.
Suņi.
Viņi sēro un saprot, kas ir nāve.
Tu nosauci mani par papīra tīģeri.
Vēstulē, kuru man rakstīji.
Teici, ka es esot nožēlojama.
Neatceries?
Tālāk sekoja kaut kas par ierēdni,
apmaiņu, papīra tīģeri.
Hovard, tas nebija tik sen.
Kur tu to rāvi?
NĀVE
-Kas tu esi? -Kam tu rakstīji vēstuli?
Es rakstīju Nāvei.
Priecājos iepazīties. Droši vien abpusēji.
Nē.
Zinu, zinu.
Cilvēki bieži raksta vēstules visumam.
Vairums nesaņem personīgu atbildi.
Bet tu saņem, jo gribēju pateikt, ka kļūdies.
Es neesmu bezspēcīga ierēdne,
-kas izpilda pavēles. -Kundze...
Es negribēju apmaiņu. Tas bija mans lēmums.
Es negribu runāt.
Es tev nediktēju, kā strādāt.
Būtu pateicīga, ja tu nediktētu man.
Ar ko viņš runā? Izskatās jocīgs.
Neuztraucies. Cilvēki mēdz būt jokaini.
Viņi neredz mani, kamēr nav pienācis viņu laiks.
Neuztraucies, tavs laiks vēl nav pienācis.
Tikai gribēju atdot tev šo
un atrisināt mūsu domstarpības.
Es tiešām esmu Nāve, Hovard!
Viņš man noticēja.
Saku tev, viņš man noticēja.
-Vienreizēji. -Kolosāli.
Tāpēc, ka palīgplāna nebija.
Tas bija Grotovskis. Tā bija Stella Adlere!
-Paldies par šo iespēju. -Jā.
-Tu esi labs cilvēks. -Nav par ko.
-Viņš noticēja. -Nu, nezinu.
Viņam to vajadzēja. Redzēju to viņa skatienā.
Kas bija tā sieviete ar zēnu? Tas bija vienreizēji.
Mūsu privātdetektīve ar mazdēlu.
Tiešām? Vai viņa ko teica par mani?
Tu esot spēlējusi tiešām labi.
Ko nozīmē "labi"?
Kāposti arī garšo "labi".
Nē, nē. Lieliski.
Teica: "Padarīja neiespējamo iespējamu."
Man vajadzētu maksāt tev.
Man teica, ka Trevors sakravājis ceļasomu
un sacījis, ka dosies mājās.
Es kļuvu nikna.
Bet viņš gulēja, un mēs nevarējām aprunāties.
Domāju, kura medmāsa apsolīja mirstošam piecgadniekam,
ka viņš varēs braukt mājās?
Viņam tikpat kā vairs nebija leikocītu.
Viņš bija tik vājš.
Kurš bija tik nežēlīgs?
Kurš varēja tā pateikt?
Biju traka no dusmām.
Kliedzu uz personālu, centos noskaidrot vainīgo.
Tad Trevors beidzot pamodās,
un es devos pie viņa.
Zilā soma joprojām bija uz gultas malas.
Paskatījos uz viņu un vaicāju:
"Kurš tev to teica, mīlulīt?"
"Kurš teica, ka tu brauksi uz mūsu māju?"
Vai zināt, ko viņš atbildēja?
"Neviens, mammīt.
"Es nebraukšu uz mūsu māju.
"Es došos mājās."
Viņš nomira pēc četrām stundām.
Sveiki.
Vai tu meklē atbalsta grupu "Mazie spārni"?
-Jā. -Kas tu esi?
-Hovards. -Hovards.
Nāc iekšā. Apsēdies.
Vai tu zaudēji bērnu, Hovard?
Jā.
Zēnu vai meiteni?
Meiteni.
Kā viņu sauca?
Tas nekas, Hovard.
Vari neatbildēt.
Tev nav jārunā, labi?
Vai paliksi?
Lūdzu?
Labi.
Paldies, ka to pastāstīji.
Mēs to novērtējam.
Paldies.
Vai vēl kāds grib ko teikt?
Kāpēc šovakar nolēmi ienākt?
Esmu redzējusi tevi ārpusē.
Reiz man bija vilinājums aicināt tevi iekšā,
bet negribēju atklāt tavu slēptuvi.
Atklāt manu slēptuvi?
-Jā. -Negribēji traucēt?
Tieši tā.
Kā tevi sauc?
Madelina.
Priecājos iepazīties.
Manu meita sauca Olīvija.
Viņa nomira no smadzeņu audzēja - multiformās glioblastomas
jeb saīsinājumā GBM.
Viņai bija seši gadi.
Kā sauca tavu meitu, Hovard?
Tas nekas.
Vari neatbildēt. Es tevi nemocīšu.
Paldies.
Pie vainas Ziemassvētki?
Kādēļ nolēmi šovakar ienākt?
Brīvdienās bieži kāds atnāk pirmo reizi.
-Nē, ne tādēļ. -Tad kāpēc šovakar?
Šķiet...
Es...
Es cenšos sakārtot prātu.
Tu zaudēji bērnu, Hovard.
Tavs prāts nekad nebūs sakārtots.
Ceru, ka atnāksi atkal.
Sveiki.
Parakstīti līgumi un vienošanās par konfidencialitāti.
-Lieliski. Paldies. -Vai viņš ko teica?
Kurš, Hovards?
-Diemžēl nē. -Viņš noticēja.
-Tas ir labi. -Varbūt sūtiet mani vēlreiz?
Nevis Rafiju. Viņam nav pacietības.
Un Eimija ir pārāk emocionāla.
Kurš spēj mani pārsist pušu?
Viņš uzrakstīja trīs vēstules.
Nāve ir stiprāka par Laiku.
-Jā. -Nāve piešķir Laikam vērtību.
Varbūt man vajadzētu spēlēt visas lomas.
Vai zināji, ka jaunie vecāki ir lielākā iedzīvotāju grupa?
Target ir izgudrojuši algoritmu,
ar kuru spēj paredzēt, kad pircējas paliks stāvoklī.
Tu pirmīt teici, ka nejūties labi.
Vai tu esi slims?
Es esmu slims.
Varētu teikt, ka esmu ļoti slims.
Tu mirsti?
Visi mirst.
Jā, bet ar tevi tas notiek tagad.
Saimon.
Pasaki man. Kas tev kaiš?
Ka tev kaiš?
Tas, ka slimība atgriezās
divas nedēļas pirms dēla dzimšanas.
Tas,
ka visiem spēkiem cenšos izlikties vesels.
Tas man kaiš.
Vai esi kādam izstāstījis?
Neesi?
Nē, tikai kādai uzbāzīgai aktrisei, ko knapi pazīstu.
Kas par slimību?
Multiplā mieloma.
Uzveicu to 16 un tad 25 gadu vecumā.
Tā arī netiku vaļā.
Tā ir kļuvusi spēcīgāka.
Tātad cīņa ir galā?
Cīņa ir galā.
Vai dokumenti ir kārtībā?
Nav kārtībā.
Tāpēc es nolīgu tevi.
Pietiek ar to, ka pametu ģimeni.
Negribu, ka tā paliek bez naudas.
Viņš man noticēja.
Hovards.
Viņš man noticēja.
Ei. Atvaino. Neaiztiec to.
Es nesaprotu domino.
Nav ne laukuma, uz kura spēlēt, ne groza, kurā mest.
Pareizi.
Man liekas, esi apmaldījies.
Neesmu vis, Hovard.
Jā.
"Laiks, ļaudis teic, tu dziedējot visas brūces,
"taču nepiemin to, kā tu iznīcini visu labo šajā pasaulē."
"Kā tu skaistumu pārvērt pelnos."
Pilnīgas muļķības, Hovard.
Ja Mīlestība ir radīšana, bet Nāve - iznīcība,
es esmu tas, kas mīt vidū.
Tu nesaproti Laiku. Neviens to nesaprot.
Einšteinam bija nojausma, sakot, ka esmu ilūzija.
Hovard? Sveiks.
Zinu, ka atteiksies,
bet Oneida Apparel tevi aicina uz sapulci.
Piedod, ka traucēju.
Pajautā viņai.
Pajautā, vai viņa mani redz.
Es neiešu uz sapulci.
Viņi uzstāja, lai pajautāju.
Droši vien viņi grib pārtraukt sadarbību.
Labi.
-Vienreizēji. -Jā.
Labi.
Tiksimies vēlāk.
Vari dabūt to atpakaļ, Hovard.
Kāpēc tu man vispār rakstīji?
Tāpēc, ka esmu tev vajadzīgs.
Nē.
Man no tevis neko nevajag.
Cilvēkiem patīk sūdzēties.
"Laika ir tik maz."
"Dzīve ir tik īsa."
"Sāk sirmot mati."
Bet diena ir sasodīti gara.
Manis ir pārpārēm. Esmu dāvana.
Pat šobrīd, kamēr tu gvelz muļķības,
es sniedzu tev dāvanu, bet tu to iznieko.
Kam?
Kas tas vispār ir?
Ei!
Zini,
man vajadzētu rakstīt dusmīgas vēstules.
Sliktākais, ko jelkad esmu darījusi.
Labākais, ko es jelkad esmu darījis.
Ko tu pirmīt teici par Einšteinu?
Einšteins nosauca laiku par noturīgu ilūziju.
Ko tas vispār nozīmē?
Laiks nevirzās no janvāra līdz decembrim
vai no pusdienlaika līdz pusnaktij.
Mēs to esam izdomājuši.
Absurds.
Pasaki to kādam, kas par stundu nokavējis kāzas,
vai kādam, kam piespriesti 20 gadi cietumā.
Kādai, kam pēdējais brīdis tikt pie bērna.
Par to es nevēlos runāt.
Lai vai kā,
gribēju tevi uzlielīt par šodien paveikto.
Tā ir vien ilūzija, Klēra.
Tev ir bezgalīgi daudz laika.
Tev ir deviņi gadi!
"Tev ir deviņi gadi."
Sveiks.
Man žēl.
Man ļoti žēl.
Tu laikam joko.
Es ēdu.
Tu uzrakstīji "ardievu" un...
Mēs neizvēlamies, ko mīlam un kurš mīl mūs.
Tu būsi bezspēcīgs manā priekšā, kamēr vien dzīvosi,
tāpēc, ka es cauraužu dzīvi.
Es esmu tevī. Es esmu it visā.
Hovard,
ja spēsi to pieņemt, tad varbūt...
Tad varbūt spēsi atgūt savu dzīvi.
Es pilnīgi salaidu dēlī.
Biju raudulīga un atvainojos.
Mīlestībai tas piestāv.
Šķiet, uz beigām gāja labāk.
Esmu drošs, ka biji lieliska.
Tu esi mīļš.
Drīkstu tevi noskūpstīt?
Nevajag to seksualizēt.
Varu noskūpstīt tevi bez seksualizācijas.
Nopietni, man ir bijis sekss bez seksualizācijas.
Priecājies, ka teicu "mīļš".
Tas jau bija daudz.
"Neatvairāms" būtu daudz.
Viņš noticēja.
Kā tu zini?
Tas parādījās viņa acīs.
Lieliski, bet citi to nav redzējuši,
un tieši tas mums ir jāpanāk.
Jūs varētu satikties ar viņu vēlreiz
-sabiedriskā vietā. -Lieliski.
Tikai šoreiz centieties...
Jums jāizraisa redzama reakcija.
Kāpēc?
Tāpēc, ka privātdetektīve to filmēs.
Izmantosim to kā pierādījumu.
Tas būs kā filmēties kino.
Tikai jūs tiksiet digitāli izdzēsti.
Nē.
Kā, lūdzu?
Tas ir par traku.
Piedodiet, es nespēju turpināt.
Eimij, loma nevar būt "par traku".
Vai tu vēlies būt mīlēta, vai atstāt iespaidu?
Tas nav Noels Kovards.
Tas ir Čehovs.
Tas ir briesmīgi!
Paklau,
jūs kopā dibinājāt aģentūru, Vit?
Klēra, viņš bija tavs padomdevējs.
Saimon, viņš ļāva tev kļūt par līdzīpašnieku,
kaut viņam tas nebija jādara.
Es viņai šo to pastāstīju, kad mēs...
Piedodiet, tas ir briesmīgi.
Es nevēlos tajā visā piedalīties.
-Man žēl. -Eimij, nē.
Eimij.
Eimij, nē.
Viņa ir tik karstasinīga.
Eimij!
Es ļoti atvainojos. Viņa atgriezīsies.
Bet, ja tomēr nē,
es viņu aizstāšu. Zinu visu par mīlestību.
Eimij!
Ko es palaidu garām?
Vecāki raudāja par bērnu zaudējumu.
Ir tādas sēru izraisītas halucinācijas.
Jā.
Labi.
Tātad
es par to palasīju.
Lieta tāda, ka nespēju gulēt.
Skaidrs.
Guļu, bet nedaudz.
Vispār es guļu,
bet tikai sešas, septiņas stundas nedēļā.
Iespējams, tas ir tādēļ.
Kas ir tādēļ?
Es sarunājos.
Saproti, sarunājos.
Jā.
Nekas. Nav svarīgi.
-Hovard? -Jā.
Vai tu vēlies parunāties ar mani?
Jā.
Tātad tu arī piederi tiem 79%?
Tik daudz pāru izšķiras pēc bērna zaudējuma.
Jā.
Jā, es arī.
Vai tu joprojām viņu mīli?
Es vairs nesaprotu, kas ir mīlestība.
Vai tu joprojām mīli viņu?
Mēs nepārtraucām mīlēt.
Vismaz man tā šķiet.
Mēs varam...
Dienā, kad tika šķirta mūsu laulība, viņš man atsūtīja šo.
KAUT MĒS ATKAL VARĒTU BŪT SVEŠINIEKI...
"Kaut mēs atkal varētu būt svešinieki."
Un nu mēs tādi esam.
Romantiskākais žests, kādu viņš jebkad izdarījis.
Atbildot uz tavu jautājumu,
jā,
aizvien vēl mīlu viņu.
Kā tas jāsaprot,
ka tu sarunājies?
Jā.
Ar ko tu sarunājies?
Tas nav cilvēks.
Drīzāk...
Tu domāsi, ka esmu traks.
Pamēģini.
Vai varu tev parādīt?
"Beigti audi, kas nesatrūd."
Viņš sēdēja šeit.
Nejauks, sīks, lecīgs blēdis.
Viņš pirmais parādījās?
Nē. Pirmā atnāca Nāve.
Uzmeklēja mani suņu parkā.
Tātad Nāve ir sieviete?
Jā. Izrādās, Nāve ir paveca baltā sieviete.
Kas tā par apmaiņu?
Tu teici, ka Nāve negribēja veikt apmaiņu.
Ko tas nozīmē?
Kad sapratām, ka mūsu...
ka mana meita mirst, es lūdzos.
Nevis Dievu vai Visumu, bet Nāvi.
Es piedāvāju apmaiņu.
Ņem mani,
saudzē meitu.
Bet viņa negribēja apmaiņu.
Kurš guva virsroku?
Tu vai porcelāns?
Porcelāns ir neuzveicams.
Neņem ļaunā, likās, ka visi ir prom.
Tā ir. Es visu aizslēdzu.
Labi.
Pavadīt tevi uz mājām?
Nē. Viss kārtībā.
Jūtos labi.
Uzmeklēju tevi gūglē.
-Tiešām? -Jā.
Ak kungs.
Tu biji nabadzīgs.
Pats maksāji par studijām Djūkā,
apprecēji brīnišķīgu sievieti,
kļuvi mīlošs tēvs.
Esi dzīvojis godam un pareizi.
Bet tu nemirsti pareizi, draugs.
Tu gribi man pamācīt, kā jāmirst?
Vai esi izstāstījis ģimenei?
Tu viņiem nepalīdzi.
Tu liedz viņiem to, kas viņiem pienākas.
Un kas tas būtu?
Sāpes? Atrofiju? Slimību?
Jā. Jā.
To visu.
Un iespēju atvadīties.
Runā par aktiermākslu.
Labi.
Man arī ir noslēpums, ko citiem nestāstu.
Tas nav par vēstulēm vai eņģeļiem,
tomēr man nozīmīgs.
Personāls sagatavoja Olīviju atvadām.
Mans vīrs mierināja manu māti stāvvietā,
jo viņa zaudēja savaldību.
Es biju viena
un sēdēju Maimonida slimnīcas
uzgaidāmajā telpā.
Man līdzās apsēdās kāda sieviete.
Viņa pajautāja, vai mirst kāds tuvinieks.
Es viņai pateicu.
Viņa palūkojās uz mani un teica:
"Tikai pacenties saskatīt
"skaistumu tev līdzās."
Saproti,
viņa to pateica it kā starp citu.
Blakus telpā
manu sešgadīgo meitu atvienoja no dzīvības uzturēšanas iekārtām.
Bet šī sieviete runāja par "skaistumu man līdzās".
Cilvēki nezina, ko teikt tādos brīžos.
Nē, viņa zināja.
Tikai toreiz es to nesapratu.
Viņa to neteica aiz žēluma vai neērtuma.
Viņa runāja no pieredzes.
Apmēram pēc gada
kaut kas manī sāka mainīties.
Gadījās, ka, kaut kur ejot vai braucot metro,
es pēkšņi izplūdu asarās.
Bet tās nebija asaras par Olīviju.
Tās izraisīja kas cits.
Tāda kā dziļa saikne ar pasauli.
Un es sapratu,
ka tas ir skaistums man līdzās.
Man šķiet, ka...
Nav tāda skaistuma tev līdzās.
Ir gan, Hovard.
Tik tiešām ir.
Tas viņu neuzcels.
Un nekad nepadarīs to nebijušu.
Bet, tici man, tas pastāv.
Labi.
Tev ar viņiem jārunā, Hovard.
Klau...
Paldies, ka pastāstīji,
bet es nejūtu nekādu skaistumu sev līdzās.
Tas nav būtiski!
Kliedz uz viņiem, strīdies, izaicini.
Galvenais - iesaisties!
Mums nevajadzēja tikties.
-Sveiks. -Sveika.
Ko tu te dari?
Bridžita teica, ka atradīšu tevi šeit.
Nu protams.
Vai varam 15 minūtes aprunāties divatā?
Es vispār strādāju. Man ir mēģinājums.
-Tev arī šeit ir mēģinājums? -Jā.
Cik projektos tu piedalies?
Šobrīd trijos.
Trijos. Oho!
-Jā. -Esi ļoti aizņemta.
Pa kuru laiku aiziesim vakariņās?
Vit...
Paklau, nopietni...
Lūdzu vēlreiz apdomā, ko pateici vakar.
Satiecies ar viņu vēlreiz.
Nospēlē vēl vienu ainu.
Es izstājos.
Eimij, ko tu...
Kā man tevi pārliecināt?
Došu tev nevis 20, bet 100 tūkstošus.
Tev nav 100 tūkstošu.
Tas tiesa. Dzīvoju pie mātes.
Taču, kad darījums būs nokārtots, es kļūšu bagāts.
Un iedošu tev miljonu.
-Man nevajag tavu naudu. -Goda vārds.
Man nevajag tavu naudu.
Nekad neesmu to vēlējusies.
Kā lai es tevi pierunāju?
Tu pat nenojaut, cik daudz šobrīd likts uz spēles.
Tev ir meita, vai ne?
Jā.
Vai mēs par viņu runājām?
Kā tu juties, kad viņa piedzima?
Ko?
Kā tu juties?
Tas bija biedējoši.
Ļoti biedējoši. Biju pārbijies.
Bet tad viņu ielika man rokās,
un mani pārņēma vienreizēja sajūta.
Es nevaru...
Ko? Saki līdz galam.
Izklausīsies dumji.
Neizklausās vis dumji.
Zini, beidzot tu man sāc
nedaudz iepatikties.
-Tiešām? -Jā.
Es paskatījos uz viņu
un sapratu, ka nejūtu mīlestību,
bet pats esmu kļuvis par mīlestību.
Tagad viņa atsakās ar mani runāt.
Vaino par šķiršanos un dusmojas.
Un...
Tas ir pelnīti.
Es piedāvāju vienošanos.
Ja tu spēsi likt lietā visu šo
agresīvo apņēmību
un lielo atklātību,
lai atgūtu meitas uzticību,
tad es to darīšu.
Esam vienojušies.
Re nu, vai tiešām nejūti?
Neticami. Atlaid manu roku.
Jūti taču, vai ne? Jūti?
-Dzirksts. -Paliec sveiks, Vit.
Tā ir dzirksts.
KONFIDENCIĀLS ZIŅOJUMS NO ADVOKĀTA
MUMS IR JĀRUNĀ PAR OMNICOM DARĪJUMU.
JA NEATBILDĒSI,
VALDE VAR APŠAUBĪT TAVU RĪCĪBSPĒJU.
Čau! Kā iet!
-Ko? -Vai tev ir kas sakāms?
Vai tev ir kas sakāms?
Jā. Man ir daudz, ko tev teikt.
Tad saki!
Tu vienkārši iznieko laiku.
Es tev to dāvinu, bet tu to iznieko!
Man nospļauties par laiku.
Tas ir cietumsods!
Man nevajag tavu dāvanu!
Tāpēc, ka tu atņēmi viņējo.
IZEJA
Nu, nē.
Esi atnākusi man pakaļ?
Nē, Hovard. Es braukšu kopā ar tevi metro.
Labi.
Tātad vēderā ir dvīņi, puika un meitene.
Tu stāsti anekdoti?
Nē, tas ir stāsts.
Šie dvīņi ir laimīgi.
Paēduši, siltumā un drošībā.
Bet viņiem sāk kļūt par šauru,
un viņi saprot, ka tā nevar turpināties.
Viņi sāk prātot:
"Kas tagad būs?
"Ja nu kļūs auksti un vientuļi?
"Ja nu mēs vairs nebūsim kopā?
"Ja nu tur vispār nekā nav?"
Tad meitene paskatās uz nabassaiti,
kas viņus barojusi un lolojusi.
Viņiem pat prātā neienāk, ka nabassaite
ir pie kaut kā piestiprināta.
Un viņa saka:
"Mums nav pierādījumu.
"Ir tikai redzamais."
Nē.
Kāds dziļums.
Dzīve pēc piedzimšanas.
Cerīgi.
Labi, ko tu gribi?
Kāpēc tu atnāci?
Esmu dzirdējis tavas banālās frāzes.
Es visu saprotu.
"Viņa atrodas labākā vietā."
"Viss notiek saskaņā ar lielo plānu."
To arī esmu dzirdējis.
Vislabāk man patīk:
"Dievs palūkojās un ieraudzīja visskaistāko rozīti.
"Tā bija tik skaista,
"ka viņš to pieņēma Debesīs."
Tad vēl zinātne, biocentrisms,
mēs dzīvojam un mirstam bezgalīgos visumos,
viss notiek vienlaicīgi.
Vēl arī reliģija,
kristieši un pestīšana,
budisti un samsāra, hinduisti un 41. sakraments.
Un, protams, dzeja.
Dzeja!
"Mirt ir citādi, nekā visi domājam,
"tas ir laimīgāk."
Vitmens.
Un: "Sacelies...
"Sacelies pret dziestošo gaismu.
"Kaut gudrie zina, ka beigās tumsa mūs sagaida."
Tomass.
Airē, airē laiviņu, Pa straumi lai līgani slīd
Priecājies, priecājies
Dzīve ir sapnis
Saprotu.
Saprotu!
Visi saka, ka tu esi dzīves daļa,
un nevajag tevi nīst un bīties.
Vienkārši jāsamierinās ar tevi, vai ne?
Vai tā?
Saprotu. Bet lieta tāda,
ka šī intelektuālā vāvuļošana nepalīdz,
jo viņa vairs neiedod man roku, velns parāvis.
Ak Kungs, cik skaista pilsēta
Tai ir divpadsmit vārtu
Aleluja
Āmen, āmen
Kas ir visi tie bērni
VAŠINGTONAS STACIJA
Tērpušies baltā?
Sveiks, Hovard.
Tu atkal raudāsi?
Tev nepatīk, kad skumstu?
-Vai tu neskumsti vienmēr? -Nē.
Varu būt arī citāda. Priecīga.
Negaidīta un neparedzama.
Ak tā?
Seksīga un mīļa, noslēpumaina un...
Un mājas.
Es varu būt mājas, Hovard, atceries?
Vai tu mani atceries?
"Cauraužu dzīvi" - blēņas! Pietaupi to kādam citam.
Tās nav blēņas.
Zinu, tu man netici, bet tev jāuzticas man.
Jāuzticas?
-Jāuzticas? -Jā!
Es tev uzticējos!
Un tu mani nodevi!
Es redzēju tevi viņas acīs,
dzirdēju tevi viņas smieklos,
un sajutu tevi, kad viņa sauca mani par tētuku.
Bet tu mani nodevi!
Salauzi manu sirdi.
Nē.
Es esmu tajā visā.
Es esmu gaisma un tumsa,
saule un vētra.
Tev taisnība.
Es biju viņas smieklos,
bet esmu arī tavās sāpēs.
Es esmu visa cēlonis.
Vienīgā atbilde uz "kāpēc".
Necenties dzīvot bez manis, Hovard.
Lūdzu, nedari to.
Darījums ar Omnicom gandrīz noslēgts.
Un kā ir ar Hovardu?
Viņi ir informēti par situāciju,
bet mums vēl jāpierāda, ka Hovards
nav spējīgs balsot.
Neticami, ka esam nonākuši tik tālu.
Tā nu tas ir.
Ceturtdien notiks sapulce, kurā valde izvērtēs rīcībspēju.
Esam šeit, lai dotu tev iespēju paskaidrot.
Hovard, ko tu dari šajā video?
Man nospļauties par laiku.
Tas ir cietumsods!
Man nevajag tavu dāvanu!
Ko tu tur dari, Hovard?
Tāpēc, ka tu atņēmi viņējo.
Hovard?
Tu atkal raudāsi?
Vai tu neskumsti vienmēr?
Un šeit?
"Cauraužu dzīvi" - blēņas! Pietaupi to kādam citam.
Jāuzticas?
Es tev uzticējos!
Es tev biju uzticējis visu,
bet tu mani nodevi!
Es redzēju tevi viņas acīs,
dzirdēju tevi viņas smieklos,
un sajutu tevi...
Hovard?
...kad viņa sauca mani par tētuku.
Hovard?
Salauzi manu sirdi.
Hovard, lūdzu, atbildi. Uz ko tu kliedz?
Esmu dzirdējis tavas banālās frāzes. Es visu saprotu.
Tas nav cilvēks.
"Viss notiek saskaņā ar lielo plānu."
Kā, lūdzu?
Saprotu.
Hovard, vai tu ko teici?
Es nesarunājos ar cilvēkiem.
Tas ir skaidrs. Ar ko tu sarunājies?
Hovard, ar ko tu sarunājies?
Nu jau pietiek.
Paldies.
Mēs sapratām.
Tagad izslēdziet.
Jūs nolīgāt kādu, kas mani izseko?
Un filmē?
Tāds nebija sākotnējais nolūks.
Jā, mēs nolīgām.
Jā, nolīgām.
Un izdarījām ne to vien, Hovard.
Hovard, lūdzu, piedod.
Mums šķita, ka...
Mēs nezinājām, ko iesākt.
-Klēra. -Nē, es tā vairs nespēju.
Es tā vairs nespēju, Vit.
Patiesībā es...
Es neticēju, ka tas izdosies.
-Goda vārds, es... -Klēra.
Man ļoti žēl.
-Labi, labi. -Hovard.
Skaidrs, ka neesmu īsti pie pilna prāta.
Varbūt ne es vienīgais.
Jūs domājat, ka neesmu to pamanījis?
Klēra,
tu esi ziedojusi aģentūrai visu savu dzīvi.
Tu padarīji mūs par savu ģimeni,
kaut varēji dibināt savējo.
Un tagad tu raujies pušu,
aizvietojot mani,
es to ļoti novērtēju.
Paldies.
Saimon,
tu ļoti centies to noslēpt no citiem,
bet es zinu tavu slimības vēsturi.
Tavu neapskaužamo situāciju es esmu padarījis
vēl briesmīgāku.
Apsolu tev,
kamēr vien būšu dzīvs,
tava ģimene saņems atbalstu.
Paldies.
Vit.
Tu esi mans labākais draugs.
Tomēr esmu tevī vīlies.
Ne jau par šo. Nē.
Ne jau par šo.
Tev nevajag viņas atļauju, lai būtu viņas tēvs.
Alisone ir labākais, kas ar tevi noticis,
un rītdiena var arī nepienākt.
Vai tu saproti?
Jūs rīkojāties pareizi.
Es gribu, lai aģentūra paliek virs ūdens.
Kaut kam taču ir jāpaliek.
Nu ko,
tagad es parakstīšu papīrus.
Piekrišana pārdošanai.
Un otrs dokuments?
Sešas reizes zvanījāt, lai to parakstu.
Pieļauju, tas ir jums līdzi.
Izsaku līdzjūtību, Hovard.
Tā ir pareizi.
Es jums saku, ka tā ir pareizi.
Atvainojiet.
Kas bija otrais dokuments?
Daļa Hovarda īpašuma bija uz meitas vārda.
Tas bija apliecinājums, ka viņas vairs nav.
Man vajag iedzert.
Vai tev viss kārtībā?
"Mēdz teikt, ja salīdzina laiku Debesīs
"un uz zemes, tad mūsu laiks
"ir pielīdzināms acumirklim.
"Dažreiz es iztēlojos Ādamu skrienam
"pa skaistu ziedu pļavu.
IZVĒLIETIES SPERMAS DONORU
"Viņš ir tik laimīgs un aizrāvies.
"Bet tad viņš atskatās,
"kā mēdza darīt, kad skrēja man pa priekšu
"lidostās vai lielveikalos.
"Un pasmaida."
Apžēliņ.
"Viņa acumirklis ir visa mana atlikusī dzīve,
"un tad es sekošu viņam."
Tas ir tikai pirmais uzmetums.
Skaisti.
Patiešām skaisti.
Vai vēl kāds vēlas ko teikt?
Labi, tad šovakar beigsim.
Paldies.
SPORTA APĢĒRBI 1. METRO STACIJA
Es atvainojos.
Ei!
Tu liki man nākt uz šo rajonu
ar $20 000 skaidrā naudā.
Ko iesāksi ar naudu?
Pietaupi to aktiermākslas studijām.
Tu labi spēlēji.
Es iepirkšu "legālās" narkotikas.
Arī laba doma.
Jā.
Kādudien tu būsi laba mamma.
Ak tā?
Tam nav lemts piepildīties.
Nolēmu neizmantot medicīnas sasniegumus,
un šķiet, ka mans laiks ir aizritējis.
Kāds dīleris man iedeva "Brīnišķīgo jauno pasauli".
Izlasīju to vienā mirklī.
Viņš bija mans tēvs.
Vēl bija kāda bezpajumtniece,
kas dzīvoja zem tilta.
Viņu sauca Flora.
Pilnīgi nojūgusies, bet stāstīja lieliskus stāstus.
Viņa bija mana māte.
Redzi, Klēra,
savi bērni nav jādzemdē pašai.
Viņi uzaug caur tevi.
Es neteiktu, ka tava cīņa ar laiku ir galā.
Tu taču teici, ka laiks nav lineārs.
Laiks ir ilūzija.
Varbūt tās bija muļķības, Klēra.
Vien aktierspēle.
-Sveika, Alisone. -Ejam.
Pagaidi. Alisone!
Tiksimies galā.
Es negribu ar tevi runāt. Tu to zini.
Liec mani mierā.
Nē, nelikšu tevi mierā.
-Nē? -Nē.
Zinu, ka dusmojies uz mani, un tas nekas.
Es to pieņemu.
Bet mums jāizrunājas, jo ģimenes tā dara.
Tādēļ es katru dienu apkaunošu tevi draudzeņu acīs,
līdz tu atsāksi runāt.
Tātad tu mani vajāsi?
Jā, tā varētu sacīt.
Ja nu es dabūšu aizliegumu tuvoties?
Tas tev neizdosies.
Mamma par to samaksās.
Zini, tos izdod par brīvu.
Tad tu par to samaksāsi.
Es tiešām tevi mīlu.
Mamma saka, tu bojā šo vārdu.
Ne tad, kad saku to tev.
Paklausies,
es nevaru aizvest tevi pusdienās uz Meinu ar lidmašīnu,
piebraukt pie skolas ar teslu,
vai iekārtot praksē pie Annas Vintūras,
kā šajā rajonā noteikti ir pieņemts.
Bet mēs varētu pasēdēt parkā uz soliņa,
stāstīt anekdotes un labi pavadīt laiku.
Nespēju noticēt, ka tu mani vajāsi.
Bet,
tavai zināšanai, rīt ir īsa diena.
Es būšu klāt.
Sveika.
Lūdzu.
Es ilgi gaidīju, kad mani novērtēs,
un nu tas notika.
Viens skatītājs, paslepus, bez aplausiem.
Es pateicu sievai.
Kā viņa to uzņēma?
Viņa zināja.
Tagad viņa gatavojas.
Kad biju jaunāks, prātoju,
vai gribētu dzīvot līdz 100 gadiem?
Sačokuroties kā veca rozīne?
Bet tagad es atbildētu,
jā.
Jo manam dēlam tad būtu 70,
viņa dēlam 40,
un mazdēlam - 10.
Es būtu tas foršais vīrs.
Opis.
Tas man patiktu.
Uz redzi, opi.
Es labprāt noskatītos izrādi.
Nē. Pēc visa notikušā ideja par izrādi ir mirusi.
Bet kas zina,
tā īsti nekas nav miris, ja vien pareizi uz to skatās.
Sveika.
Sveiks.
Ir Ziemassvētku vakars.
Un tu esi viena.
Es tā gribēju.
Vai drīkstu iztraucēt?
LABĀKĀ MAMMA PASAULĒ
Tu esi raudājusi.
Skatījos videoierakstu ar savu meitu.
Viņa tur dejo kopā ar tēvu.
Vai drīkstu tev to parādīt, Hovard?
Manu meitu sauca Olīvija.
Viņa nomira no smadzeņu audzēja -
multiformās glioblastomas
jeb saīsinājumā GBM.
Viņai bija seši gadi.
Kā sauca tavu meitu, Hovard?
"Kaut mēs atkal varētu būt svešinieki."
Kā sauca tavu meitu, Hovard?
Es nespēju.
Griez mani ātrāk!
Ātrāk, tētuk! Ātrāk!
Hovard.
Es jūtos kā putns.
Pasaki viņas vārdu.
Kā viņu sauca?
Olīvija.
Viņu sauca Olīvija.
Kā viņa nomira?
No reti sastopama vēža paveida - multiformās glioblastomas
jeb saīsinājumā GBM.
Viņai bija tikai seši gadi.
Viņu sauca Olīvija.
Viņai bija vēzis - multiformā glioblastoma
jeb saīsinājumā GBM.
Viņai bija tikai seši gadi.
Mūsu meitiņu sauca Olīvija.
Viņai bija tikai seši gadi.
Ko jūs darāt?
Esi gatava?
Aiziet!
Tagad sāksim visu no sākuma.
Gatava?
Sāksim visu no sākuma.
Vai mirst tev tuvs cilvēks?
Kā, lūdzu?
Vai mirst tev tuvs cilvēks?
Mana meita.
Tikai pacenties saskatīt skaistumu sev līdzās.
SKAISTUMS TEV LĪDZĀS