Tack. Tack så mycket.
Nej, ge er själva en applåd,
för det var ert hårda arbete som gav Yardsham Inlet
det bästa året i denna byrås historia.
Innan vi låter all denna framgång stiga oss åt huvudet,
tänkte vi att vi skulle samlas
och återförenas med grunderna till vad som faktiskt fick oss hit.
Jag överlämnar detta...
SKÖNHETEN I ALLT
...till vår poetiska produktfilosof.
Som tänker lite utanför boxen.
Han är gurun som skrämmer Madison Avenue.
Min partner och bättre hälft,
Howard Inlet.
Jag älskar dig.
Ja!
Vad är ert "varför"?
Varför klev ni ens ur sängen den här morgonen?
Varför åt ni det ni åt?
Varför bar ni de kläder ni bar?
Varför kom ni hit?
Förutom att jag hade sparkat er och anlitat nån annan
om ni inte hade kommit, men...
Inte det. Det stora "varför".
Vi är verkligen inte bara här för att sälja saker.
Vi är här
för att interagera med varann.
Livet handlar om människor.
Reklam handlar om att belysa
hur våra produkter och tjänster
kan förbättra människors liv.
Så
hur gör vi det?
Kärleken.
Tiden.
Döden.
Dessa tre abstraktioner förbinder varenda människa på jorden.
Allt som vi eftertraktar, allt som vi fruktar att inte ha,
allt som vi i slutändan köper
eftersom vi till sist bara
längtar efter kärlek
och önskar att vi hade mer tid,
och vi fruktar döden.
Kärleken.
Tiden.
Döden.
Låt oss börja där.
TRE ÅR SENARE
Hur lång tid tog det att göra den där?
Fem dagar.
Ganska imponerande.
Kanske kom han tillbaka för tidigt.
Skojar du?
Sex månaders zombierutin. Vi kan inte unna honom det längre.
Speciellt eftersom
Danworth Financial sparkar oss.
Va? Du skämtar.
-Vad sa du? -Nej, Whit!
Jag pratade med dem igår.
Alla har gjort sitt bästa för att täcka,
men kontot bygger på Howards relation till dem.
Halva faktureringen bygger på Howards relationer.
-En katastrof. Detta är en katastrof. -Inte än.
Omnicom erbjuder 17 dollar per aktie...
-Kom igen! -...men de vill ha svar före nyår.
Ärligt talat är vi inte värda 14 dollar per aktie
om min partner tar ett sabbatsår
som Tokstans lokala dominomästare.
Lite väl hårt, Whit.
Det är tyvärr sant.
Simon, du får fullmakt att göra affären med Omnicom.
Om jag kunde, men Howard styr röstberättigade aktier.
Jag tar hand om Howard, okej? Bara gör affären, Simon.
Jag förstår fortfarande inte varför Howard fick 60 % av rösterna
och du bara fick 40.
Eftersom jag behövde kontanter för att lösa min skilsmässa.
Howard gjorde mig favören att låta mig sälja honom några.
Så
om du inte haft en affär med tjejen på den kreativa avdelningen
skulle vi inte vara i detta nu?
Så fel och orätt att bara klandra mig för alltihop.
Jag påpekar bara fakta.
Herregud. Visst luktar det underbart?
Nej, stanna.
Blunda.
Andas in den.
Visst påminner det om barndomen?
Claire, kom hit.
Kom, jag måste berätta något.
Vadå?
Jag har gjort nåt åt vår situation
som du behöver veta om.
Vad gjorde du då?
Jag anlitade någon.
Har du anlitat nån?
Ja. När Eloise upptäckte min otrohet
använde hon en privatdetektiv som heter Sally Price.
Hon ser ut som en mormon-mormor
och det gör att hon smälter in bra.
Anlitade du kvinnan som orsakade din skilsmässa?
Nej.
Jag orsakade min skilsmässa. Sally Price dokumenterade det.
Det var faktiskt insiktsfullt.
Jag har ett dolt djup. Vi har diskuterat detta.
Men...
Varför anlita en mormon-mormor?
För att vi måste dokumentera vad som händer med Howard.
Vi måste visa att han inte är mentalt lämplig att rösta för sina aktier.
Nej, vi är inte i det läget där...
Ska vi verkligen göra så, mot en vän?
Inte för att han inte vill sälja,
men han vägrar att ens ha ett samtal om att sälja.
När jag försöker prata med honom, och nå honom,
är det som om jag inte ens är på samma plats.
Han är inte där.
Hans barn dog ju.
Ja, för två år sedan, Claire.
Vad ska vi...
Våra liv står på spel. Vi är inte barn längre.
Se mig i ögonen,
säg att du är villig att låta allt du jobbat för
de senaste tio åren bara avdunsta.
Är privatdetektiven duktig?
Hon avslöjade min otrogenhet.
Oscar kunde ha avslöjat dig.
Vem fan är Oscar?
Min son.
Ja, den Oscar.
Privatdetektiven kommer inte att hitta nåt
som räknas som moraliskt skändligt.
Inte på Howard, men
om hon kan skapa oro kring rättskapacitet
då kommer vi att lyckas.
Jag tror verkligen att vi saknar andra alternativ.
Han terroriserade sorgrådgivaren i sex månader.
Han ignorerade ayahuasca-shamanen vi flög hit hela vägen från Peru.
Och vårt ingripande var en katastrof.
Jag bara...
Hör här.
Det känns inte rätt.
Jag vet det.
Men om nåt börjar med att en sexåring dör,
kommer inget att kännas rätt.
Han skriver brev.
Brev? Vilken typ av brev?
Detta kan vara det märkligaste jag nånsin har stött på.
-Har du breven? -Ja.
Får jag fråga hur du fick dem?
Det kostade mig 800 dollar
att få den här kopian.
Bara så att ni vet det
är det ett federalt brott att stjäla post direkt ur en brevlåda.
-Man kan alltså... -Ja.
-Tre brev. -Vem är de till?
-Inte vem. -Vad menar du?
Howard skriver inte till människor. Han skriver till saker.
Vadå för saker?
Tiden.
Kärleken.
Döden.
De tre abstraktionerna.
"Tiden.
"Det sägs att du läker alla sår,
"men de talar inte om hur du förgör allt som är gott i världen.
"Hur du gör skönhet till aska.
"Du är inget mer än förstenat trä för mig.
"Du är död vävnad som inte ruttnar.
"Du är ingenting."
Det bevisar inget. Vi kan väl inte använda det?
Nej.
Barn skriver brev till tomten, de är inte galna för det.
Nej, det här är terapi.
Det är så sorgligt.
Ja. Något annat?
Efter jobbet brukar han gå till en liten hundrastgård i Brooklyn
trots att han inte äger nån hund.
Han bara sitter där i timmar.
Skriver han brev till hundarna?
Menar du allvar?
Det vore ju en home run, eller va?
Det är vad vi behöver.
-Gör han det? -Inte vad jag kunde se.
Okej. Vad mer?
Det är allt.
Han går hem, lämnar sällan hemmet före morgonen.
Ingen Wi-Fi, kabel-tv, telefon. Inget.
"Du är död vävnad som inte ruttnar."
Howard?
Hej, det är Claire.
Jag gick till stället nere på gatan och köpte lite mat till dig.
Den där räkrätten som du gillar.
Jag lämnar maten här, om du inte har ätit.
Ställ inte mat utanför dörren. Han äter den inte.
Jag är ledsen.
Och han är sen med hyran igen.
Han öppnar inte dörren, jag har inget fungerande nummer.
Han har ingen telefon längre.
Hur mycket är han skyldig? Jag skriver en check.
Om du vill det, så.
Och om du inte ska ha räkorna...
Broccolirätten förra veckan var jättegod.
Nu kommer han.
Var är dina grejer?
Jag ville sms:a, men mamma sa att jag måste ringa.
Sms:a om vadå?
Sen sa Barry att jag måste berätta det personligen.
Tar vi emot livsråd från Barry nu?
Vad är det du försöker säga?
Jag följer inte med för att bo hos dig.
Jag ska med Barry och mamma till Bahamas.
Nej, nej. Vänta lite.
Hej.
Hur är det?
Kan jag få fem minuter, kanske några meters avstånd,
för att kunna prata med min dotter?
Tack.
Älskling...
Jag har planerat allt möjligt. Jag köpte en julgran.
Det suger för dig.
Jag köpte biljetter till Hamilton.
Det suger för Hamilton.
Det var svårt att få biljetterna.
Jag har redan sett den.
Har du? Såg du den med mamma och Barry?
Och Odell Beckham Jr.
Och Odell Beckham?
Ja.
Han är en av Barrys vänner.
Varför?
Varför vill du inte vara med mig i jul? Jag saknar dig.
För att jag hatar dig.
Eftersom du är en filantrop.
Eftersom du krossade mammas hjärta.
Kurtisör.
Va?
Ordet du söker är kurtisör, inte filantrop.
Det har en annorlunda innebörd.
Ja, det vet väl du.
Jag gick med på att berätta det själv. Det är gjort.
Du...
Ha en fin jul.
Stopp.
Får jag prata lite, medan du är här?
Cavaliers är i stan.
En julmatch på Madison Square Garden.
Jag låter aldrig nån sitta på din plats.
Jag brukar gå dit ensam, men vi kunde gå.
Vi behöver inte prata. Eller ens se på varandra.
Vi kan göra som nu, och bara se på matchen.
Precis som förr.
En annan sak. Vi kommer att förlora Danworth-kontot,
det har ju varit din kontakt.
De är inte så positiva nu, som du kanske förstår.
Det kommer att bli så.
Det spelar ingen roll.
Vi har ett erbjudande från Omnicom, som är verkligt.
17 dollar per aktie.
Överväg det, eftersom...
Jo, jodå.
De ger oss total kreativ kontroll,
låter alla behålla sina jobb,
som du ju bryr dig om, för att du älskar dem.
Ett bra samtal.
HITTA EN SPERMADONATOR DAGS ATT LÅTA SLÄKTTRÄDET VÄXA
KUNDERNAS BABY-GALLERI
Peking-pojkarna är här.
Herregud. Ingen vill ha kinesiskt kaffe.
Men vi säljer det.
Manchurisk macchiato.
Vad ska vi rollsätta?
-Kryssningslinjen. -En bra slogan.
"Ömsa hud, finn ditt liv."
Ursäkta, det är:
"Du finner ditt liv när du ömsar hud."
Spelar det verkligen roll?
Ja, jag skrev det.
Men...
-Det jag sa är bättre. -Jaså?
-Ja. -Hur då?
Hur hade du skrivit?
"Du finner ditt liv när du ömsar hud."
Det drabbar en här.
"Ömsa hud, finn ditt liv."
Det drabbar en här.
Det drabbar mig ju här.
Eller hur?
Du får det gratis.
Vänta lite.
Vänta där.
-Frankel. -Ja?
"Ömsa hud, finn ditt liv."
"Ömsa hud, finn ditt liv." Säg åt alla.
Javisst.
Hon gjorde den bättre.
Hallå!
Nej, nej!
"Du pratar så respektlöst med mig
"som om det inte var andetagen i mina lungor som gav dig liv."
-Du är sen. -Förlåt.
"Som om det inte var en gnista i mitt sinne som gav det livet mening."
"Du rör din tunga, uttalar stavelser
"och du uttrycker känslor.
"Men du andas inte."
"Talar du om gnistor?
"Så bra.
"För du förnekar gnistan mellan oss alla.
"En gnista som är mer av en sol än den kalla elden som du hyllar.
"Du har kallat mig för en tillfällig galenskap.
"En ond själ.
"Ja, men
"fråga dig då om du vill träffa mig en gång till."
Hallå där.
Hej.
Ursäkta mig.
Jag klev bara in här nu
och såg slutet av det hela.
Får jag bara säga att det var
vackert?
Vad är det för något?
Bara något vi försöker sätta ihop.
Jag älskar teater. Jag ser allt.
När är premiären? Jag kommer dit.
Det blir ingen premiär förrän vi får ihop pengar.
-Är du rik? -Skild.
Du följde efter mig från er audition.
-Ja, det gjorde jag. -Ja.
Jag förlorade dig nästan, men mössan hjälpte.
Jo, du...
Jag tänker säga nåt impulsivt nu,
det är kanske lite galet.
Men jag har nånting på gång.
Jag är mitt i en uppgörelse.
Om förhandlingarna går bra,
skulle jag nog kunna hjälpa er.
Ja...
Det vore ju underbart.
Ja. Det skulle vara jättebra.
Och du förbättrade ju min slogan.
Vi borde låta dig göra audition igen, om du vill ha jobbet.
Förlåt, jag vet inte ens ditt namn.
Amy.
Okej. Ja...
Jag kommer tillbaka, Amy. Jag kommer tillbaka.
Och jag ska...
Ursäkta.
Jag stod på scenen!
Jag kommer tillbaka.
Du är duktig.
Bra gjort, hördu.
Lägenheten bredvid är ledig,
men killen i korridoren säger att han inte hört nåt.
Inte hyresvärden heller.
Finns det ett CSI: Cleveland nu?
-I såna här kvarter... -En ny serie.
...sköter folk sitt.
Vad gör en respektabel neurokirurg i ett crack-hus?
Jag vet inte.
De där varulvarna.
De träffas här utanför,
hela nätterna.
Jag hörde dem. Ja.
Jag tror att de...
Jag tror att de ska rösta för en ny chef för syndikatet.
Men...
Jag har en tvättbjörn som är min vän. Han är med i styrkan.
Han satte en bugg där ute åt mig vid soptunnorna.
Vi ska banda allt de säger
och vi ska ta dem, genomdriva RICO-akten.
Jag vet ingenting om det.
Jag är din son.
Det vet jag väl!
Bra.
Jag kommer strax.
FBW LÄKEMEDEL
Jag har en lite galen idé.
Ni kommer att skratta nu,
men kom ihåg att vi är desperata.
Min mamma har ju inte varit sig själv sedan sin stroke.
Jag försöker jämt påminna henne om vad som faktiskt pågår
och jag rättar knäppa grejer som hon säger.
Det upprör henne, vilket stressar mig.
Det där var jättejobbigt ett tag.
Men sedan sa någon något mycket klokt till mig.
"Du kanske borde sluta försöka tvinga din verklighet på henne
"och bara gå in i hennes verklighet."
Jag trodde att du inte hade råd med terapi längre.
Nej, det var min Uber-förare.
Och han hade helt rätt. Helt rätt!
När jag började göra så, blev allt lättare.
Livet blir som en improvisationslek.
Hon säger knäppa saker, och jag besvarar det.
Hon är nöjd,
och jag har ganska kul.
Det fick mig att tänka på nåt annat.
FBW LÄKEMEDEL
Hos FBW hade jag ett konto för ett psyko-stimulerande läkemedel.
De valde nån usel, vanlig kampanj,
men jag behöll den latinamerikanska marknaden.
Kolla på detta.
Läraren är superstressad. Han säger:
"Du pratar hela tiden! Du lyssnar aldrig!"
Och här kommer monstret.
"Det måste inte vara så här."
Läraren: "Vem är du?"
Monstret: "Jag är din ilska." Och läraren säger:
"Jag tål dig inte. Du dominerar mitt liv."
Monstret säger: "Det finns en lösning, min vän.
"Docotrin, säg adjö till din ilska."
Förstår ni vad jag är inne på?
Inte riktigt.
Okej. Hör här.
Vi kan inte få Howard att ta itu med verkligheten, som vi vill.
Han skriver brev till abstraktioner, det är totalt ologiskt.
Men han gör det.
Vad händer om vi bara ger oss in i hans verklighet
och får dessa abstraktioner att svara honom?
Ledsen, men jag hänger inte med.
Tänk om Kärleken, Tiden och Döden dyker upp personligen
och besvarar breven som Howard har skrivit till dem?
Hur ska Tiden, Kärleken och Döden kunna dyka upp?
Genom skådespelare.
Vi anlitar skådespelare
som spelar Kärleken, Tiden och Döden.
De finner Howard,
och de konfronterar honom.
Ska vi göra en Gasljus på er chef?
Ursäkta?
Gasljus, ni vet? Pjäsen som blev en film.
Gasljus? Herregud.
Ser alla bara åttasekundersklipp nu för tiden?
Hon undrar om ni vill att vi ska få honom att tro att han är galen?
Nej, nej.
Det handlar inte om att få Howard att tro att han är galen.
Howards mentala tillstånd är inte så gott, och vi vet det.
Det handlar om att understryka detta faktum
så att andra människor kan se det också.
Okej. Så ni vill att vi ska agera i ert ingripande
och för detta finansierar ni vår pjäs?
-Just det. -Precis.
Ja, vi finansierar det som...
Det liknar ju ett lager, men...
Okej. Nå, skådespelare. Vad tror ni?
Nej. Nej, nej.
Hör på! Vi kan begära 15 000 dollar var.
-Okej? 15 000. -Är du helt galen?
Vi gör det. För 20 000 dollar var.
Ni sa just 15. Jag hörde er säga 15.
-Jag vill ha 20. -Jag med.
20 är lite mycket. Jag tänkte liksom två tusen.
De bor nog i Brooklyn.
-Hyran är 600 där. -Tyst.
-Tur att du fick dem att sänka priset. -Sluta.
Detta är fruktansvärt. Helt fel.
Nej, Amy. Detta är vårt arbete. Det är skådespeleri.
Hörde du inte att han har mist sitt barn?
Jo. Det är därför han söker svar, i kosmos.
Vi får bara spela detta kosmos.
Ni vill att vi ska manipulera den här killens smärta, för att, vad?
Så att ni ska tjäna en massa pengar?
Nej! Nej, då!
Det låter illa när du säger så.
Det är mycket mer komplicerat än så.
Är det?
Vi älskar honom.
Han är inte bara en chef, han är en vän.
Howard är en lysande, kreativ, karismatisk kille
som brukade vara orädd.
Han brukade älska livet, men nu hatar han det.
Tror ni verkligen att det här kommer att hjälpa honom?
Han förlorade sitt barn.
Och nu bryr han sig inte om han förlorar allt annat.
Vi kan inte låta det hända.
Vi måste föra honom tillbaka.
-Det är värt 20 000. Jag betalar det. -Claire!
Jag betalar. Jag kan betala det själv. Det kvittar.
Så vad har vi för regler?
Först måste ni underteckna ett sekretessavtal.
Se till att inte prata om det, för...
Nej, inte det juridiska.
Jag menar reglerna för våra karaktärer.
Ska andra människor kunna se oss, eller bara Howard?
Ja, kan andra människor se dem, Whit?
Whit?
Bara Howard, antar jag.
Det är den effekt vi söker, eller hur?
-Antar? -Antar du det?
Ursäkta mig,
men har ni tänkt igenom det?
-Javisst. Jadå. -Nej.
-Till en viss grad. -Nej.
Nej, vi har inte det. Käften! Vi har inte det.
Till exempel om de går in i en bar och vill beställa en drink?
Hur gör de det, om...
Har du sett Howard gå in på många barer nyligen?
-Det kvittar. De är skådisar. -Howard vill kanske gå på klubb?
-De behöver veta, hypotetiskt. -Okej. Nu räcker det. Nog.
De vi vill kan se oss, när vi vill.
-Vad sägs om det? -Jag gillar det.
-Jag sa att de är duktiga. -Låter bra.
-De får besluta. -De är proffs.
Vi går vidare.
Vad händer sen?
Howard har skrivit tre brev till Kärleken, Döden och Tiden.
Så jag antar att den enda frågan är
vem som spelar vem?
Rollsättningen. Väldigt viktig.
Kärleken.
Döden.
Tiden.
Bra. När får vi betalt?
"Kära Döden, du är så mytomspunnen,
"orsakar så mycket smärta, skapar sådan rädsla.
"Men du är bara en papperstiger för mig.
"Du är bara en patetisk och maktlös mellanchef.
"Du har inte ens befogenhet att göra en enkel utväxling."
Som du kan se, det är inte precis ett beundrarbrev.
Döden har inga fans.
Jag förstår inte varför, eftersom det är en befrielse.
Är allting som det ska?
Han går till jobbet, och hundrastgården.
Det är allt.
Okej. Jag tänker göra så här.
Jag går till honom och är arg.
Liksom förbannad. Vi har ett problem.
Nej, gör inte så.
Han kallar mig för trä och död vävnad. Han utmanar mig.
Utmanar han dig?
Tiden.
Han utmanar tiden, jag är Tiden.
Du ska inte motverka Howard. Förstår du det?
Brevet består ju bara av ett ord: "Farväl."
Titta här.
"Farväl, kärleken."
Vad ska jag säga till honom?
-Ett avskedsbrev till kärleken. -Ja.
Men om du närmar dig honom och du vägrar att acceptera det?
För han kan inte bli av med dig så lätt.
Säg till honom att
vi inte får välja vem vi älskar, eller vem som ska älska oss.
Säg till honom att du finns inom honom.
Du finns i allt, vare sig han gillar det eller inte.
Och om han accepterar det
så kanske... Jag vet inte.
Han hittar kanske tillbaka till sitt liv igen.
De sörjer ju.
Hundar.
De sörjer, och de förstår Döden helt.
Du kallade mig en papperstiger.
I brevet som du skrev till mig. Du sa att jag var patetisk.
Minns du inte det?
Du gick på om mellanchefer
och att göra affärer. En papperstiger.
Åh, Howard, det var inte så länge sen.
Var har du fått brevet ifrån?
Vem är du?
Vem skrev du brevet till?
Jag skrev brevet till Döden.
Trevligt att träffas. Angenämt, säkerligen.
Nej.
Jag vet, jag vet.
Folk skriver brev till universum hela tiden.
De flesta får inte ett personligt svar.
Men du får det, eftersom jag ville säga att du har fel.
Jag är ingen maktlös mellanchef
-som bara följer order. -Ms.
Jag ville inte göra utväxlingen. Det var mitt beslut.
Jag vill inte det här. Jag vill inte.
Jag säger inte hur du ska jobba.
Jag skulle uppskatta om du inte säger hur jag ska jobba.
Vem pratar mannen med? Det verkar ganska konstigt.
Bry dig inte om det. Folk är så konstiga ibland.
De ser inte mig förrän det är dags.
Det är ingen fara. Det är inte dags för dig ännu.
Jag ville bara återlämna det
och ställa saker till rätta mellan oss.
Jag är verkligen Döden, Howard!
Han trodde mig. Jag lovar att han trodde mig.
Helt fantastiskt.
Det var underbart.
Eftersom det inte fanns nåt skyddsnät.
Det var Grotowski. Rena Stella Adler!
-Tack för möjligheten. -Ja.
-Du är snäll. -Jag skulle inte påstå det.
Han trodde mig. Men han behövde det.
-Jag såg det i hans ögon. -Okej.
Vilka var kvinnan och pojken? Det var otroligt.
Vår privatdetektiv och hennes barnbarn.
Jaså? Sa hon nåt om mig?
Hon sa att du var bra. Riktigt bra.
"Bra"? Vad menar du?
Bra som en grönsak, eller vad?
Nej, nej. Jättebra.
Hon sa: "Hon gjorde det omöjliga möjligt."
Jag borde betala dig istället.
De sa att Trevor hade packat sin lilla resväska,
han sa att han skulle få åka hem.
Jag blev rasande.
Men han sov,
så jag kunde inte prata med honom.
Vilken sjuksköterska lovar en döende femårig liten pojke
att han ska få åka hem?
Han hade knappt några vita blodkroppar kvar.
Han var så skör.
Vem kan vara så grym?
Vem gör så?
Såklart blev jag rasande.
Jag skrek åt personalen
för att försöka gå till botten med det.
Trevor vaknade äntligen.
Så jag gick till honom.
Hans lilla blå resväska stod fortfarande vid sängkanten.
Jag tittade på honom och frågade:
"Vem har sagt så till dig, sötnos?
"Vem sa att du kunde åka hem till vårt hus?"
Vet ni vad han sa då?
"Ingen, mamma.
"Jag ska inte tillbaka till vårt hus.
"Jag ska hem."
Han dog
fyra timmar senare.
Hej.
Söker du Smallest Wings stödgrupp?
Ja.
Och du är?
Howard.
Kom in. Varsågod och sätt dig.
Har du förlorat ett barn, Howard?
Ja.
Pojke eller flicka?
En flicka.
Och vad var hennes namn?
Nej, det är okej. Howard.
Du behöver inte svara.
Du behöver inte ens prata, okej?
Vill du stanna kvar?
Snälla?
Okej.
Tack så mycket för att du delade det.
Vi uppskattar verkligen det.
Tack.
Är det någon som har något de skulle vilja säga?
Varför valde du att komma i kväll?
Jag har sett dig utanför.
Jag tänkte gå ut en kväll och bjuda in dig,
men jag ville inte röja dig.
Röja mig?
Ja.
Så du ville inte sabba min grej?
Precis.
Vad heter du?
Jag är Madeline.
Trevligt att träffas.
Min dotter hette Olivia.
Hon dog av en ovanlig form av hjärncancer. Glioblastoma multiforme,
som förkortas GBM.
Hon var sex år gammal.
Vad hette din dotter, Howard?
Okej.
Det är lugnt. Svara inte. Jag ska inte plåga dig.
Tack.
Är det på grund av julen?
Var det därför du valde att komma i kväll?
Vi får en hel del nya under julen.
Nej, det är inte det.
Varför just ikväll, då?
Jag antar att...
Jag försöker få ordning på skallen.
Du har förlorat ett barn, Howard.
Det går aldrig att ordna upp.
Jag hoppas att du kommer tillbaka.
Hej.
Undertecknade kontrakt och sekretessavtal.
Bra. Tack.
Sa han något?
Vem då, Howard?
Tyvärr inte.
-Han trodde på det, jag lovar. -Bra.
Låt mig träffa honom igen.
Inte Raffi. Raffi är alltför impulsiv.
Och Amy, hon är bara så känslosam.
Efter mig, vad kan de åstadkomma?
Men han skrev ju tre brev.
Döden är så mycket viktigare än Tiden.
-Ja. -Döden ger tiden hela dess värde.
Jag borde nog spela alla rollerna.
Vet du att den största befolkningsstudien är om nyblivna föräldrar nu?
Target uppfann en algoritm
för att se när kvinnliga kunder kunde bli gravida.
Du sa tidigare att du inte var okej.
Är du sjuk?
Jag är sjuk.
Man kan säga att jag är väldigt sjuk.
Är du döende?
Alla är döende.
Ja, men du är det nu.
Simon.
Kom igen, berätta.
Vad är det? Vad är fel?
Vad som är fel?
Vad som är fel är att jag kom ut ur remission
två veckor innan min son föddes.
Vad som är fel
är att jag löper maratonlopp varje dag när jag låtsas vara frisk.
Det är vad som är fel.
Har du berättat det för någon?
Har du inte det?
Bara för en påträngande skådis som jag inte känner så bra.
Vad är det?
Det är multipelt myelom.
Jag bekämpade det när jag var 16, och sedan igen när jag var 25.
Det försvann aldrig.
Det omgrupperade sig, och blev starkare.
Är kriget över?
Kriget är över.
Är dina papper i ordning?
De är inte i ordning.
Det var därför jag anlitade er.
Det är illa nog att jag lämnar min familj. Jag tänker inte lämna dem utan pengar.
Han trodde mig.
Howard.
Han trodde mig.
Hej.
Ursäkta mig. Nej, du får inte röra det.
Jag förstår mig inte på domino.
Det finns ingen bräda att spela dem på, eller korg att kasta dem i.
Nej.
Men jag tror att du är på fel ställe.
Nej, jag är på rätt plats, Howard.
Jadå.
"Tiden.
"Det sägs att du läker alla sår,
"men de talar inte om hur du förgör allt som är gott i världen.
"Hur du gör skönhet till aska."
Sånt skitsnack, Howard.
Om kärleken är skapelse och döden är förstörelse
är jag bara området där emellan.
Du förstår inte tiden. Ingen förstår tiden.
Einstein kom nära när han sa att jag var en illusion.
Howard? Hej.
Jag är säker på att du säger nej,
men Oneida Apparel vill att du ska delta i mediaköp-mötet.
Jag är ledsen att jag bara rusar in.
Fråga henne.
Gör det. Fråga henne om hon kan se mig.
Jag tänker inte gå på mötet.
De insisterade på att jag skulle fråga.
De kommer troligen att sparka oss.
Okej.
-Jättebra. -Ja.
Vi ses senare.
Du kan få tillbaka det, Howard.
Varför skrev du till mig?
Du skrev det eftersom du behöver mig.
Nej.
Jag behöver inget från dig, okej?
Alla bara gnäller och klagar.
"Det finns inte tillräckligt med tid."
"Livet är kort."
"Jag har börjat få gråa hårstrån."
Men en dag är lång som fan.
Jag är överflödande. Jag är en gåva.
Även när du står här och snackar skit
är jag en gåva till dig, och du slösar bort den.
På vad?
Jag menar, vad är detta?
Nej!
Vet du vad.
Det borde vara jag som skriver arga brev.
Det var det värsta jag någonsin har gjort.
Det var det bästa jag någonsin har gjort.
Vad var det du sa om Einstein där inne?
Einstein kallade tiden för en envist ihållande illusion.
Vad betyder det?
Tiden pågår inte januari till december, eller från klockan tolv till midnatt.
Vi skapar den i våra huvuden.
Det är absurt.
Säg det till nån som är en timme sen till ett bröllop
eller just har blivit dömd till 20 år i fängelse.
Eller nån med en inre klocka.
Vi behöver inte prata om det, någonsin.
Men...
Du gjorde ett bra jobb idag.
Det är bara en envis illusion, Claire.
Du har all tid i världen.
Och du är nio år!
"Du är nio."
Hej.
Jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Du måste skämta.
Jag äter nu.
Du sa farväl, och att...
Att vi inte väljer vem vi älskar eller vem som älskar oss.
Så du är maktlös inför mig så länge du lever,
för jag är livets väv.
Jag finns inom dig. Jag finns i allt.
Howard,
om du kan acceptera det, då kanske,
jag vet inte, men kanske
att du kan börja leva igen.
Jag förstörde allting.
Jag var gråtmild och ursäktande.
Kärlek kan vara gråtmild och ursäktande.
Jag var nog bäst i slutet.
Hördu. Jag är säker på att du var bra.
Du är gullig.
Får jag kyssa dig?
Du behöver inte sexualisera det.
Jag kan kyssa dig utan att sexualisera det.
Jag har haft sex utan att sexualisera det.
Du bör nöja dig med "gullig", Whit.
Det är en förbättring.
"Oemotståndlig" skulle vara en förbättring.
Han tror på det.
Hur vet du det?
Jag såg det i hans blick.
Toppen,
men ingen mer har sett det,
och det är i slutändan vad som behöver ske.
Vi tror att om ni ville tala med honom
-en gång till, offentligt. -Ja.
Men den här gången försöker...
Ni måste provocera fram en stark, synlig reaktion.
Varför det?
Vår privatdetektiv ska filma det hela.
Vi ska använda det som bevis.
Det blir som att vara i en film.
Men de tar bort er sen, digitalt.
Nej.
Vadå?
Det är för mycket.
Jag är ledsen. Jag kan inte.
Amy, det finns inget "för mycket" inom skådespeleri.
Vill du bli älskad eller vill du skapa en effekt?
Jag menar, det är inte Noël Coward.
Detta är Tjechov.
Detta är hemskt!
Du vet,
du startade väl byrån med honom, eller hur, Whit?
Claire, han var din mentor.
Och Simon, han gav dig delägarskap i företaget
när han absolut inte behövde det.
Jag kan ha sagt en del till henne när vi...
Ledsen, men det är hemskt.
Nej, jag kan inte delta i detta. Tack.
-Förlåt. Tack. -Amy, nej.
Amy.
Amy. Nej.
Hon är ju så passionerad.
Amy!
Jag är ledsen. Hon kommer tillbaka.
Men om hon inte gör det,
då kan jag ta över. Jag vet allt om kärlek.
Amy!
Vad har jag missat?
Folk som gråter, eftersom deras barn dog.
Det finns något som heter sorghallucinationer.
Ja.
Ja. Okej.
Så...
Jag kollade upp det där.
Och så här är det. Jag sover inte.
Okej.
Inte så mycket.
Jag menar, jag sover.
Men jag får sex eller sju timmars sömn, i veckan.
När jag tänker efter, det är väl därför...
Vadå?
Jag har dessa konversationer.
Jag menar
konversationer.
Okej.
Det är ingen fara. Glöm det.
Howard?
Vill du konversera med mig?
Ja.
Jag antar att du är en av dessa 79 %?
Par som skiljer sig efter att de har förlorat ett barn.
Ja.
Samma här.
Älskar du henne fortfarande?
Jag vet inte ens vad kärlek är längre.
Älskar du honom fortfarande?
Vår kärlek tog aldrig slut.
Åtminstone tror jag inte det. Det är bara...
Vi kan...
Dagen då vår skilsmässa var klar
skickade han mig detta.
OM VI BARA KUNDE VARA FRÄMLINGAR IGEN...
"Om vi bara kunde vara främlingar igen."
Nu är vi det.
Den mest romantiska gest han någonsin gjort.
Så för att svara på din fråga
ja.
Jag älskar honom fortfarande.
Vad menade du
när du sa att du hade konversationer?
Just det.
Konversationer, med vem då?
Inte med "vem".
Det är egentligen...
Du kommer att tro att jag är galen.
Testa mig.
Kan jag visa dig?
"Död vävnad som inte ruttnar."
Han satt här.
En elak, arrogant huligan.
Så han var den första som dök upp, eller hur?
Nej. Döden kom först.
Hon träffade mig i hundrastgården.
Så Döden är en "hon"?
Ja. Det visade sig att
Döden är en äldre vit kvinna.
Vilket utbyte skulle ske?
Du sa att Döden inte ville göra utväxlingen.
Vad betyder det?
När vi insåg att vår...
Att min dotter var döende, då bad jag.
Inte till Gud eller universum, men till Döden.
Jag erbjöd ett utbyte.
Ta mig
och låt min dotter leva.
Men hon ville inte göra bytet.
Så vem vann den omgången?
Du eller toaletten?
Toaletten. Toaletten är obesegrad.
Ursäkta, jag trodde att alla hade gått.
Ja, det gjorde de. Men jag ska stänga nu.
Bra.
Behöver du hjälp att komma hem?
Nej. Det är lugnt.
Jag klarar mig.
Jag googlade dig.
-Gjorde du? -Ja.
Herregud.
Du kom från ingenting.
Du betalade själv undervisningen på Duke,
gifte dig med en underbar kvinna
och du är en kärleksfull far.
Så du har levt väl. Du levde rätt.
Men, min vän, du dör inte rätt.
Ska du berätta hur man dör?
Har du berättat för din familj än?
Du hjälper dem inte.
Du förnekar dem vad som är rättmätigt deras.
Jaså? Och vad är det?
Smärta? Avmagring? Sjukdom?
Ja. Javisst.
Allt det där.
Och chansen att säga farväl.
Håll dig till att agera.
Okej,
det är en sak som jag inte har berättat för någon.
Det handlar inte om brev eller änglar eller nåt sånt.
Men det är viktigt för mig.
De förberedde Olivia för
ett farväl.
Min man försökte lugna min mor på parkeringen,
för hon var mycket upprörd.
Jag var ensam
och jag satt där i väntrummet
på Maimonides sjukhus.
Det satt en kvinna bredvid mig.
Hon frågade mig vem jag var på väg att förlora.
Och jag berättade det för henne.
Hon såg på mig och sa:
"Se bara till att du lägger märke till
"skönheten i allt."
Hon sa det så lättvindigt.
I rummet bredvid
tog de bort det livsuppehållande för min sexåriga dotter.
Men kvinnan sa: "Skönheten i allt."
Folk vet inte vad de ska säga i såna stunder.
Nej,
hon visste ju det.
Men jag förstod inte det, då.
Hon sa inte det av sympati eller för att hon var obekväm.
Det var av erfarenhet.
Ungefär ett år senare
började något hända mig.
Jag kunde promenera eller sitta på tunnelbanan,
och plötsligt brast jag i gråt.
Men det var inte tårar för Olivia.
Det var tårar som kom från något annat.
Från ett... djupt band, till allting.
Och jag insåg
att det var skönheten i allt.
Men det...
Det finns inget sådant som skönhet i allting.
Jo, det gör det, Howard.
Det gör det verkligen.
Det kommer aldrig att föra tillbaka henne.
Och det kommer aldrig någonsin
att göra det okej.
Men jag lovar dig
att den finns där.
Okej.
Du måste prata med dem, Howard.
Du...
Jag uppskattar din historia,
men jag känner inte "skönheten i allt".
Jag bryr mig inte!
Skrik åt dem,
resonera med dem, utmana dem.
Ge dig in i det!
Jag tror att detta var ett misstag.
-Hej. -Hej.
Vad gör du här?
Brigitte sa att jag kunde hitta dig här.
Naturligtvis gjorde hon det.
Kan vi bara gå och prata nånstans i 15 minuter?
Jag arbetar faktiskt. Jag repeterar just nu.
-Repeterar du här också? -Ja.
Hur många projekt har du samtidigt?
Jag har för närvarande tre.
-Tre. Oj. Så hektiskt. -Ja.
Hur ska vi passa in en middagsdejt?
Whit...
Lyssna nu. På allvar.
Jag måste be dig
att ompröva vad du sa i går kväll.
Vi behöver dig en gång till.
Bara ge oss en scen till.
Jag har hoppat av.
Amy, vad...
Vad kan jag säga? Vad...
Du får 100 000 dollar. Inte 20 utan hundra.
Du har inte 100 000 dollar.
Helt rätt. Jag bor hos mamma.
Detta kommer att funka, och sen har jag mycket mer.
Då får du en miljon.
-Jag vill inte ha pengar. -Så blir det.
Jag vill inte ha dina pengar.
Vet du, jag har aldrig velat ha dina pengar.
Vad kan jag säga för att få dig att göra det?
Eftersom det står så mycket mer på spel här, du har ingen aning.
Du har en dotter, eller hur?
Ja.
Har vi pratat om det?
Berätta om dagen då hon föddes.
Vadå?
Hur det kändes för dig.
Det var läskigt.
Väldigt läskigt. Jag var livrädd.
Men sen gav de henne till mig,
och jag upplevde en fantastisk känsla.
Jag kan inte...
Vad? Avsluta meningen.
Det låter... Det är fånigt.
Nej, det är inte fånigt. Det är faktiskt
första gången som jag känt nån attraktion för dig, alls.
-Är det? -Ja.
Jag tittade på henne och
jag insåg att jag inte kände kärlek.
Jag hade blivit kärlek.
Men nu vill hon inte ens prata med mig.
Hon klandrar mig för skilsmässan, och hon är arg på mig.
Och...
Jag förtjänar det.
Vi kan komma överens om en sak.
Om du kan ta all din
uppriktigt sagt aggressiva beslutsamhet
och din otroliga öppenhet
och använda den för att få tillbaka din dotter
då ska jag göra det.
Vi är överens.
Ser du, känner du inte det?
Åh, wow. Ge mig min hand.
Du känner det, eller hur? Känner du det?
-Gnistor. Det är vad det är. -Hej då, Whit.
KONFIDENTIELL INFORMATION ADVOKAT-KLIENT
DET ÄR VIKTIGT ATT JAG FÅR TALA MED DIG OM OMNICOM-AFFÄREN.
OM DU INTE SVARAR KAN STYRELSEN IFRÅGASÄTTA DIN KOMPETENS.
Hallå! Vad händer?
-Va? -Har du något att säga?
Har du något du vill säga?
Det är mycket jag skulle vilja säga till dig.
Så säg det. Säg det!
Du bara slösar tid.
Jag gav dig en gåva och du slösar bort den!
Jag bryr mig inte om tiden.
Detta är ett fängelsestraff!
Jag vill inte ha din gåva!
Eftersom du tog hennes tid.
Lägg av nu.
Är du här för att ta mig?
Nej, Howard. Jag är här för att åka i F-tåget med dig.
Okej.
Jo...
Det var ett par tvillingar i en livmoder, en pojke och en flicka.
Berättar du ett skämt?
Nej, det är en berättelse.
Tvillingarna är nöjda där.
De är mätta, varma, de känner sig trygga.
Men de växer ur sitt utrymme
och inser att det inte kan fortsätta för evigt.
Så de börjar tänka:
"Vad kommer härnäst?
"Tänk om det är kallt eller ensamt?
"Tänk om vi inte är tillsammans?
"Tänk om det inte finns något alls?"
Sedan tittar flickan på navelsträngen.
Den navelsträng som har livnärt dem,
den navelsträng som de omöjligen kan tänka
kan vara fäst vid något annat.
Och hon säger:
"Men vi har inga bevis.
"Allt vi har är det här."
Oj.
Så djupt.
Så det är som livet efter födseln.
Det finns hopp.
Okej, vad vill du?
Varför är du här?
Jag har hört alla dina plattityder.
Jag har hört dem, jag vet.
"Hon är på en bättre plats."
Och: "Allt är en del av en övergripande plan."
Den har jag också hört. Här är min favorit.
"Gud såg ned och såg en vacker ros.
"Så vacker att han plockade den,
"för att ha den i himlen för sig själv."
Sedan finns det vetenskap, biocentrism
och att vi alla lever och dör i oändliga universum,
allt på samma gång.
Sedan är det religionen, de kristna och deras frälsning,
buddhister och deras Samsara, och hinduer och deras 41: a sakrament.
Vi får inte glömma poesin.
Ja, poesin.
"Att dö är annorlunda mot vad någon trott,
"och lyckligare."
Whitman.
Och: "Rasa,
"rasa mot det döende ljuset.
"Men visa män vet till sist att mörkret har rätt."
Thomas. Och sen...
Jag förstår.
Jag förstår!
I grunden säger allt det där
att du är en naturlig del av livet, vi bör inte hata dig,
och vi bör inte frukta dig.
Vi borde väl bara acceptera dig, eller hur? Är det så?
Jag förstår. Men så här är det.
Det där är bara intellektuellt skitsnack
eftersom hon är inte här och håller min jävla hand.
Hej, Howard.
Tänker du gråta igen?
Gillar du inte när jag är ledsen?
-Är du inte ledsen jämt? -Nej.
Jag kan vara annorlunda. Jag kan vara glad.
Jag kan vara oväntad och oförutsägbar
och sexig och varm och mystisk och...
Och ett hem.
Jag kan vara ett hem, Howard, minns du?
Kommer du ihåg mig?
Lyssna. Ditt "livets väv"-skitsnack, spara det åt nån annan.
Det är inte skitsnack.
Du tror mig inte, men du måste lita på mig.
Lita på dig?
-Lita på dig? -Ja!
Jag litade ju på dig!
Och du svek mig!
Jag såg dig varje dag i hennes ögon
och jag hörde dig i hennes röst när hon skrattade,
och jag kände dig inuti mig när hon kallade mig "pappa".
Men du svek mig!
Du krossade mitt hjärta.
Nej.
Jag finns i allt.
Jag är mörkret och ljuset, solskenet och stormen.
Ja, du har rätt. Jag var där i hennes skratt
men jag är även här nu, i din smärta.
Jag är anledningen till allt.
Jag är det enda "varför".
Försök inte leva utan mig, Howard.
Snälla, gör inte det.
Affären med Omnicom är nästan klar.
Howard då?
De är medvetna om situationen
men vi måste fortfarande visa att Howards förmåga att rösta
är försvagad.
Jag kan inte tro att det har blivit såhär.
Men så är det.
Vi har kompetensmöte med styrelsen på torsdag.
Vi är här för att ge dig en chans att förklara detta.
Howard, vad gör du i denna video?
Jag bryr mig inte om tiden.
Detta är ett fängelsestraff!
Jag vill inte ha din gåva!
Vad gör du, Howard?
Eftersom du tog hennes tid.
Howard?
Tänker du gråta igen?
Är du inte ledsen jämt?
Här, då?
Lyssna. Ditt "livets väv"-skitsnack, spara det åt nån annan.
Lita på dig?
Jag litade ju på dig!
Jag gav dig allt.
Och du svek mig!
Jag såg dig varje dag
i hennes ögon.
Och jag hörde dig
i hennes röst när hon skrattade.
-Och jag kände dig inuti mig... -Howard?
...när hon kallade mig "pappa".
Howard?
Du krossade mitt hjärta.
Howard, du måste svara mig. Vem skriker du åt här?
Jag har hört alla dina plattityder. Jag har hört dem, jag vet.
Det är inte nån "vem".
-"Allt är en del av en övergripande plan." -Ursäkta, vadå?
Jag förstår.
Howard, sa du något?
Jag pratar inte med folk.
Det är uppenbart. Vem pratar du med?
Howard, vem pratar du med?
Det räcker så. Det räcker.
Tack.
Vi har nog sett tillräckligt.
Bara stäng av det.
Anlitade ni människor att följa efter mig?
Och för att göra filmen?
Nej, det var inte den ursprungliga avsikten.
Jo, det gjorde vi.
Ja, det gjorde vi.
Vi gjorde mycket mer än så, Howard.
Howard, jag är så ledsen.
Vi kände att...
Vi visste inte vad vi skulle göra.
-Claire. -Nej. Jag kan inte göra det längre.
Jag klarar det inte längre, Whit.
Lyssna, jag var verkligen...
Jag trodde inte ens att det kunde funka.
-Ärligt talat, jag... -Claire. Claire.
Jag är så ledsen.
-Okej, okej. -Howard...
Jag mår uppenbarligen inte jättebra.
Kanske ingen av oss gör det.
Tror ni inte att jag har märkt det?
Jag menar, Claire,
du har ägnat hela ditt liv åt reklambyrån.
Du har gjort oss till din familj
när du kunde ha haft en egen.
Och du har knäckt dig själv, medan du täckt upp för mig.
Jag uppskattar det.
Tack.
Simon,
du har gjort ditt bästa för att dölja det för alla.
Men jag kan din sjukdomshistoria.
Och jag misstänker att jag gör en redan omöjlig situation
ännu värre för dig.
Jag lovar dig
att så länge jag är kvar här
ska vi ta hand om din familj.
Tack.
Whit.
Den bästa vän jag någonsin haft.
Men jag är besviken på dig.
Inte för detta. Nej.
Inte för detta.
Du behöver inte hennes tillstånd
att vara hennes far.
Allison är det bästa du har i denna värld
och morgondagen är ingen garanti.
Hör du det?
Ni gjorde det rätta.
Jag vill att vår byrå ska överleva.
Något bör ju göra det.
Okej...
Jag ska skriva under papperen nu.
Ditt godkännande av försäljningen.
Och det andra?
Det du ringde mig sex gånger om att jag skulle skriva på.
Jag antar att du har det med dig.
Jag är ledsen, Howard.
Detta är rätt.
Detta är verkligen rätt.
Ursäkta mig.
Vad var det andra papperet om?
Howard placerar en del av sitt ägande i en fond i dotterns namn.
Bara ett rättsligt intyg som säger att hon inte längre är med oss.
Jag tror att jag behöver en drink.
Är allting som det ska?
"De säger att tiden i himlen
"kan jämföras med
"ett ögonblick
"för oss här på jorden."
"Ibland tänker jag på Adam när han springer
"genom ett vackert fält med vilda blommor."
HITTA EN SPERMADONATOR
"Han är så lycklig
"och helt uppslukad i det han gör."
"Men sen ser han sig om
"som han brukade göra när han sprang framför mig
"på flygplatser eller i varuhus eller så."
"Och han ler."
Herregud.
"Eftersom ett ögonblick för honom var resten av mitt liv
"och jag är precis bakom honom."
Hur som helst, det är ett första utkast.
Det är vackert.
Verkligen vackert.
Är det nån annan som vill säga nåt?
Okej, då var det allt för i kväll.
Tack.
Ursäkta.
Tjena!
Tänk att du fick mig att komma till denna stadsdel
med 20 000 dollar i kontanter.
Vad ska du göra för dem?
Spara dem till en teaterutbildning. Du var riktigt bra.
Jag ska använda dem till designerdroger.
Det kan du också göra.
Ja.
Du blir en bra mamma en dag.
Jaså?
Tja, det är ganska avlägset just nu.
Jag beslutade mot vetenskapen
och tiden har visst hunnit ifatt mig.
En PCP-langare på 187:e gav mig Du sköna nya värld.
Den boken gjorde timmar till sekunder.
Han var min far.
Och en hemlös kvinna levde under University Heights-bron.
Hennes namn var Flora.
Hon var helgalen, men hon berättade otroliga historier.
Hon var min mor.
Du förstår, Claire,
dina barn behöver inte komma från dig.
De går genom dig.
Så jag skulle inte säga att kampen mot tiden är över ännu.
Jag trodde att tiden inte var linjär.
Jag trodde att den var en illusion.
Kanske det bara var skitsnack, Claire.
Kanske det bara var spelat.
-Hej, Allison. -Kom, vi går.
Kom igen. Allison!
Jag möter er där.
Jag vill inte prata med dig. Du vet det.
Lämna mig ifred.
Jag tänker inte lämna dig ifred.
-Inte? -Nej.
Jag vet att du är arg på mig, och det är okej.
Jag kan ta det. Men vi måste prata om det,
eftersom det är vad familjer gör.
Så jag kommer hit varje dag
och generar dig inför dina vänner tills du pratar med mig.
Så du tänker förfölja mig?
Tja... Ja, i princip.
Men om jag fixar ett besöksförbud?
Jag tror inte att du kan det.
Jag får mamma att betala för det.
Bara så att du vet, det är gratis.
Då får jag dig att betala för det.
Jag älskar dig verkligen.
Mamma säger att du missbrukar ordet.
Inte när jag säger det till dig.
Hör här...
Jag kan inte flyga dig till Maine för lunch
eller hämta dig i en Tesla
och ta dig till din praktik hos Anna Wintour
eller vad fan de gör i det här området.
Men du och jag kan sitta på en parkbänk
och berätta skämt och ha ganska trevligt.
Jag kan inte fatta att du tänker förfölja mig.
Men...
Bara så du vet, i morgon är det en halvdag.
Okej, jag är här då.
Hej.
Varsågod.
Jag har väntat länge på den stund
då jag får bekräftelse, och det var nu.
En publik bestående av en,
i hemlighet, utan applåder.
Jag berättade det för min fru.
Hur gick det?
Hon visste om det.
Hon börjar bli redo för det.
Du vet, när jag var yngre brukade jag tänka:
"Vill jag verkligen bli hundra år gammal?"
Du vet, som ett skrumpet russin.
Och svaret på det nu
är ja.
Eftersom min son skulle vara 70
hans son skulle vara 40,
och hans son skulle vara tio.
Och jag skulle vara gubben.
Gammelfarfar.
Jag skulle gilla det.
Vi ses, gammelfarfar.
Jag önskar jag kunde vara här och se pjäsen.
Åh, nej. Pjäsen är död efter allt detta.
Men man vet aldrig
för inget är någonsin helt dött om man ser det på rätt sätt.
Hej.
Det är julafton.
Och du är ensam.
Mitt eget val.
Får jag förstöra det?
Du har gråtit.
Jag tittade på en video som jag filmat, med min dotter.
Hon dansar med sin far i den.
Får jag visa den för dig, Howard?
Min dotter hette Olivia.
Hon dog av en sällsynt form av hjärncancer
som kallas glioblastoma multiforme,
som förkortas GBM.
Hon var sex år gammal.
Vad var din dotters namn, Howard?
"Om vi bara kunde vara främlingar igen."
Vad var din dotters namn, Howard?
Jag kan inte.
Gunga mig snabbare!
Snabbare, pappa! Snabbare!
Howard...
Jag känner mig som en fågel.
Säg hennes namn.
Vad var hennes namn?
Olivia.
Hennes namn var Olivia.
Hur dog hon?
Hon hade en sällsynt form av cancer
som kallas glioblastoma multiforme
som förkortas GBM.
Hon var bara sex år gammal.
Hennes namn var Olivia.
Hon hade en sällsynt form av cancer som kallas glioblastoma multiforme,
som förkortas GBM.
Hon var bara sex år gammal.
Vårt barn hette Olivia.
Hon var bara sex år gammal.
Vad gör ni?
Är du redo? Redo?
Nu, nu!
Nu börjar vi om igen.
Är du redo?
Vi börjar om igen.
Är du på väg att förlora någon?
Ursäkta?
Vem är det som du förlorar?
Min dotter.
Se bara till att du lägger märke till skönheten i allt.
SKÖNHETEN I ALLT
Översättning: Marie Irene Åkerlund