Zemlja.
Mlajša kamena doba.
Blizu Manchesterja.
Čas kosila.
NEKAJ DOB POZNEJE
Še malo, Pujs! Še malo. Še malo bolj naprej.
Malo močneje. Uspelo nama bo.
Še čisto malo, Pujs.
Lahko jo dosežem.
Imam jo!
Moja je!
Nehaj! Nehaj, Pujs!
Mamuti! Pridi, Pujs, greva zbudit Boba!
Poglavar!
Si pokonci, poglavar?
Poglavar! Čas je za lov! –Malce zgodaj je! A ni, Dolgi?
Ampak, poglavar, mi smo prvi ljudje.
Dajmo, ljudje, vsi na noge!
DrSi predstavlja JAMSKI ČLOVEK
Dobro jutro vsem skupaj. –Jutro, poglavar.
Precej sveže jutro.
Oprosti.
Čakaj, poglavar. Poglavar?
Poslušaj, razmišljal sem. Kot veš, vedno lovimo kunce.
O, ja. Precej okusni so, ni kaj.
Ja, že, ampak a bi lahko lovili kaj večjega?
Kaj? Misliš zajce? –Recimo bizone ali pa mamute?
Rad bi, da lovimo 5-tonske mamutske lomilce kosti?
Ja. Zakaj pa ne?
Res mislim, da bi celo zmogli. –Dolgi, poglej naše prednike.
Vidiš kje, da so lovili velike reči?
Lovili so majhne in okrogle reči. Vsaj zdi se mi.
Ja. Kaj sploh so te reči? –Pojma nimam.
Očitno takrat niso znali narisati zajca.
Čakaj! Poglavar! Poglavar! Kar se tiče mamutov …
Obljubim, da jih bom imel v mislih.
Prav?
Pridi, Dolgi! Dajmo! Zberite se!
Zgrabite sulice! –Špičasta je.
Kiki! Spravi se že tja! –Mami.
Dobro jutro, Bebček! –Dobro jutro, Dolgi.
Gre Skala danes tudi na lov? –Ja, tega res noče zamuditi.
Dobro jutro, Asbo. Si danes zamenjal gate?
Ja, zamenjal sem jih z Markotom! Zakon!
Šef! –Ja, Gravela?
Ko dvignem roko, me boli. –Potem je pa ne dviguj.
Požeruh ne jej tega, to je Čveka.
Točno. Torej.
Sklonimo glave, pleme. –Hvala, Dolgi.
Zahvaljujemo se za našo dolino, za naš dom,
za dragoceno zemljo, ki nas hrani in ščiti pred slabimi ljudmi.
Da bi živeli v miru, uravnoteženo
in v harmoniji z našim gozdom in z bitji, s katerimi si ga delimo.
Tako! Zdaj pa ubijmo kaj!
Zajec!
To je to. To je to!
Imam ga!
Primi ga, Čveka!
Dober poskus! –Poskusimo ga presenetiti.
Zmenjeno, šef! –Imam ga!
Ali pa ne!
To! Prvak!
Imam te.
Ga bom jaz, Gravela.
Moj si!
Vsa čast, Skala. –Odlično opravljeno.
Nocoj imamo zajčje presenečenje.
Vidiš, Dolgi. Ujamejo zajca, pa so vsi srečni.
Kar se tiče zajcev, šef. Precej majhni so.
Dolgi, Dolgi, poglej nas.
A resno misliš, da bi lahko ujeli mamuta?
Krasno plešeš, Skala. –Tale banda?
Gotovo si vadil.
Utihnite malo!
Zajci vračajo udarec.
Dvomim, da so tole zajci.
Napad!
Bežimo!
Skala!
Ne!
V kamnolom! –Kaj? Ven iz doline?
Hitro! Teci!
Pujs!
Kje je Dolgi? Ga je kdo videl?
Dolgi!
Odlično!
Takole! Zavarujte dolino. Začnite iskanje rudo.
Rudo kdo, gospod?
Kreten! Začnite izkopavati rudo. Tisto kovino v zemlji.
A, rudo! V zemlji. Ja!
In kaj bomo s primati? –Naj zgnijejo v kamnolomu.
Ti ljudje so ostanek preteklosti, skupaj z bednim kamenjem
in njihovimi votlinami. –Na napačno pleme si se spravil.
Kako me je strah! S kamni mahate! Kamena doba je mimo, Dino!
Naj živi doba brona!
Torej! Pot pod noge! –Seveda, lord Snob!
Zamujam na masažo.
Odprite vrata! Dajmo!
Kaj ti je!? Spravi se s poti!
Večnamenske sablje!
Ta model odpira celo steklenice!
Narezan kruh!? Hudo! To je najboljši izum v zgodovini.
Ne dotikaj se brona! –Česa?
Brona! Od kod si padel? Kamene dobe?
Kaj?
ZAPRTO
Petdeset šnuklov! Petdeset šnuklov!
Prostovoljni prispevek! Vsak mora plačati!
Spet se je podražilo! Čisti rop!
50 šnuklov. Prostovoljni prispevek. Ni dala prostovoljnega prispevka!
Ustavite jo! –Čakaj!
Hojla!
Oprosti.
Povem ti, žal bo tistemu, ki bo naletel name.
Hugelgraber, si mogoče zataval? Arena je v drugi smeri!
Deklice, to boste nasankale!
Vstanite, prihaja mogočni vodja, lord Snob!
Kdo izziva prvake? –Mi izzivamo prvake!
Sprejmemo izziv!
Napočil je čas.
Naj se sveta igra začne!
Na igrišču sta Real–Bronasti in kapetan Jurgend!
Današnjo tekmo sodi sodnik Dino!
V čast kraljice Fife, se zahvaljujemo za prelepo igro.
Pa igrajmo nogomet!
Jaz bom pa štel svoje šnukle!
Hugelgraber! Kaj se greš? Marš v gol!
Poglej ga Hugelgraberja! Dajmo!
Poberi jo! Poberi jo! Meni! Meni!
Kaj?! Daj jo dol! Daj jo dol!
Prosti strel!
Hugelgraber! Daj, začni igrati!
Udari!
Pa kaj se greš, Hugelgraber. Dal si avtogol!
On ni jaz!
Jamski človek? –Jamski človek? –Jamski človek?
Igra sveto igro? Semle z njim!
Kako si drzneš?
Kako si drzneš stopiti na našo posvečeno zemljo?
Vzeli ste nam našo zemljo! Naš dom!
A, tisto. Poslušaj, kamenoglavi. Ti doma nimaš več.
Tvoja vrsta je na Zemlji opravila. Odpeljita ga in ga ubijta. Počasi!
Odpeljita ga z običajno hitrostjo, ubijta pa ga počasi. Kretena!
Nadaljujte igro!
Mi izzivamo prvake! –Čakaj! Čakaj!
Mi izzivamo prvake!
Kaj si rekel? –Rekel je: Mi izzivamo …
Vem, kaj je rekel. –Če zmagamo, bomo obdržali dolino.
Pustite moje pleme pri miru.
Ti misliš, da lahko premagate nas v nogometu.
Tekma med Bronastimi in Kamenimi? Kakšna ideja!
Bogokletstvo prevzvišeni vodja! –Ja, res je.
Množice bi drle na tako vulgaren spektakel.
Resno? Za dolino, praviš?
Dolgi! –Živ je! Glejte ga! Vrnil se je!
Kaj je tista nora okrogla reč, ki jo nosi?
Nogomet? –Kakšen nogomet?
In kako nam bo nogomet vrnil dolino? –Čakaj, to je res nora igra, šef.
In vodja Bronastih pravi, da če odigramo tekmo in jih premagamo …
Lepe hlačke!
Mami! –Nam bodo vrnili dolino.
In to si tudi želimo. –In če ne zmagamo?
Potem bomo do konca svojih bednih življenj delali v rudniku.
Ne!
Kaj je rudnik? –Dolgi, še nikoli nismo igrali te igre.
Točno za to gre. Da smo jo. Nekoč.
Tiste jamske poslikave v naši dolini prikazujejo,
kako so naši predniki igrali nogomet.
Prvaki! –Če so ga igrali oni,
potem ga lahko igramo tudi mi.
Oprosti! Spomini meglice me silijo na kihanje.
To ničesar ne spremeni, Dolgi. Preveč tvegano je.
Daj, no, šef. Naj poskusimo. Prosim! –Hočem igrati nogomet! In to takoj!
Poslušajte! Ne, nismo … Ne!
Prav, no. Ne skrbi za nas. –Ja. V redu bomo.
Počasi in v hudih mukah bomo umrli v kamnolomu.
Daj, no, šef! Daj nam priložnost. Prosim.
Glej … No, prav!
Mogoče bi lahko vsaj poskusili s tem nogometom.
Nič ne obljubljam. –Tekmo bomo igrali na polni Mesec.
Prvaki! –In potem se bomo vrnili v dolino!
Zakon!
Tako, razporedite se! V vrsto!
Tvoji so, Dolgi. –Hvala, šef! Torej …
Tudi pujsi igrajo nogomet? –Mislim, da ne. Oprosti, Pujs.
Tole je nogometna žoga.
Ekipa ene strani želi brcniti žogo v tale gol.
Druga stran pa želi brcniti žogo v tisti gol.
Nogomet je naporen. –Kaj se zgodi, če brcneš žogo v gol?
Če brcneš žogo v gol, te soigralci poljubljajo in objemajo.
Kdo bi rad poskusil? –Bom jaz prva.
O, mami. –To, Magma! Tako, ja, lepo. Torej …
Jaz bom poskusil prevzeti žogo, ti pa me moraš ustaviti. Prav?
Dajmo, dajmo!
Lepa, mami! –Nogomet je fantazija!
To ne more biti v redu. Drugih igralcev gotovo ne smeš tepsti?
Ne, napasti moraš žogo.
Ne z orožjem! –Samo s pestjo?
Ne, nobenega pretepanja nasploh. –Potem sploh ni zabavno.
Dajmo, Marko.
To! –Super je! Počakaj. Naslednji!
Pujs!
Dajmo, Asbo!
To!
Oprostite! Nam lahko vrnete žogo?!
Verjemi mi, Dino, ta tekma med Kamenimi in Bronastimi je popolna.
Kako mi je to všeč. –Ja, nogomet.
Ne! Bron!
Tako hladen in trd in spolzek.
Ta tekma mi ga bo prinesla kupe.
Vaša premierskost, kaj pa, če izve kraljica?
Tista stara vešča!? Pojma nima, kaj se dogaja tukaj. Na srečo.
Prinašam sporočilo. –Vaša žogobrcnost, golob pismonoša.
Daj, prisili ga.
Halo? Halo?
Kako uporabljaš to reč poštarsko? –To je kraljica.
Govorite mu na uho, gospa. Ponovil bo vse, kar bo slišal.
Ampak ne vem, če ga prav držim. Test! Test!
Snob? Snob? –Mogoče je pa slišala za tekmo?
Seveda ni slišala za tekmo. –Slišala sem za tekmo.
Ti organiziraš tekmo proti kupu divjakov.
Ti kreten! Samo pomisli, če izgubimo. –Ne bomo.
Rekla sem: Samo pomisli! Točno tako.
Mogočna bronasta doba na kolenih zaradi kupa jamskih ljudi.
Opozarjam te, Snob. Glej, da ne izgubimo.
Konec sporočila.
Ti koza stara! Kako si drzne tako govoriti z mano!
Sporočilo sprejeto!
Straža! Pripeljite tisto ptico nazaj!
Kaj kraljica sploh ve? Jamski ljudje so primitivci.
Moji igralci so … –Preplačani?
Prvaki! –Ja, prvaki!
Cele dneve samo mislijo, spijo in jedo nogomet.
Dvomim, da so jamski ljudje sposobni česa takega.
Pokonci! Gremo na trening!
Ne, ne tako.
Prosti udarec se nanaša na žogo. –Oprosti, Dolgi.
Pujs, ne.
Bebček, kam pa ti? Ne odtavaj! –Nogomet ni lahek!
Dolgi, palec me boli.
Požeruh, pusti jo! Pravim ti,
da imamo samo to žogo. Dajmo, ekipa. Uspelo nam bo.
Ne posedajte. –Požeruh nima rad nogometa.
Nogomet ga zlakotni.
Hrana!
Pazite! Pazite! Divja raca!
To je zobata ljudožerska raca! Bežimo!
Nisi pojedel predzgodovinske juhe. –Nisem ravno lačen.
Dolgi, čas je, da dvigneš roke nad nogometom za njihovo dobro.
Enostavno mu niso kos. –Kaj pa naša dolina, šef?
Dolina je zgodovina.
Bolje bo, če ostanemo v kamnolomu, kot pa da garamo v kakšnem rudniku.
Res je, da včasih pride kaka divja raca, smo pa vendarle vsi skupaj.
Še vedno smo pleme. –Naši predniki so igrali nogomet,
to zdaj vemo. Še vedno verjamem, da nam lahko uspe.
Ampak s čim? Niti nogometne žoge nimaš več.
Konec je.
Ni konec. Pridi, Pujs!
No, Pujsek. Pujs?
No, pa pojdiva po žoge!
Nenavadna čarovnija je tole!
Pujs, ti počakaj! Nočem pritegniti pozornosti!
Kakšen hrup je to zunaj?
Si to ti Štefan?
Nehaj lenuhariti in pridi sem s tistimi svojimi močnimi rokami.
Dajmo, Štefan. Čas je za mojo masažo.
In privlačna klubska igralka prevzame žogo v centru.
Preigra prvega in drugega,
vešče dvigne žogo prek obrambe
in gre proti golu. Ustreli. In zadene!
To! Množica na tribunah ponori. Gol!
To res potrebujem, Štefan. V stresu sem.
Delovni guverner, kot sem jaz, ki je obtičal v tem bednem zakotju,
si zasluži malo razvajanja. Drobna razkošja, dobro hrano,
masažo, svoje nogometno moštvo. Pohiti, čas leti.
Kako boleča so moja ramena.
Užival bom ko prasec!
Ti si tisti nori jamski človek! –Jezno dekle s ponvami!
Kaj delaš tukaj, jamski človek? To je sveto igrišče!
Vstop sem je prepovedan. –Žoge.
Žoge potrebujem. –Prišel si od daleč in vdrl na stadion
samo zato, da bi poiskal žoge?
Pogumen si, jamski človek.
In zabit! V bistvu bolj zabit kot pa pogumen.
Hvala.
Sicer mi je pa ime Guna.
Dolgi. –Hitro! Greva!
Kako to paše.
Res ne vem, zakaj kraljico tako skrbi.
Mislim, vsi vemo, kakšne zgube so tisti jamski ljudje.
Tisti bedaki ne bi mogli premagati niti svojih babic.
Zabita zalega. Umski prizadeteži!
Štefan! Ne tako grobo! V bistvu imam dovolj masaže.
Raje bom poslušal sproščujočo glasbo.
Zavidam ti, veš.
Meni? –Stopil boš na teren, sveto igrišče
in zaigral pred več tisoč navijači. –Mogoče boš enkrat tudi ti.
Da bi punca igrala z Realno bronastimi?
Ti pa si usekan. Zakaj misliš, da hodim sem ponoči?
Kdo je to? –Zbeživa!
Stojta! Lopova! –Sem!
Pojdita tjale! Zdaj! Tja!
Daj mi jih! Hitro!
Hudirja, si dobra! –Hvala!
Veliko vadim.
Pravkar sem dobil idejo.
Dajmo!
Kaj hudirja te je danes pičilo, Štefan!?
Štefan? –Ja, gospod.
Pujs!
Pujs, to je Guna. Guna - Pujs.
Zdravo, Pujs.
Lord, ste v redu? –Seveda nisem v redu, kreten!
Prašič me je masiral!
Zbudite se! Rad bi, da spoznate nekoga pomembnega!
To je Guna! –Zdravo!
Ona nam bo pomagala priti do zmage. –In zakaj bi nam pomagala?
Da bi lahko pred tisoči navijačev nastopila na svetem igrišču.
Vesela sem, da sem tukaj.
In, v kakšni formaciji običajno igrate? –Formaciji?
Štiri-štiri-dva ali štiri-tri-tri? Kdo je vaš libero?
Igrate eden na enega ali v zonah?
Mi samo brcamo in lovimo žogo.
Mislite, da lahko premagate Realno Bronaste samo s tekanjem za žogo?
Nasprotnika morate poznati.
To je Jurgend. Kapetan. Najboljši strelec na svetu.
Česar se tudi zaveda. Krilni igralec, Gromski Kij.
Nikoli ne udari dvakrat na isto mesto.
Center je Šut Kot Got. Brca s hitrostjo misli.
In krilni je Gonad Gal. Mimo njega ne pride nihče.
Mami!
Da ne bo pomote,
to so najboljši igralci, ki jih bron lahko kupi.
To so najboljši in največji nogometni velikani!
Proti taki ekipi nimamo nobenih možnosti.
Morda so res močni, niso pa ekipa.
To je enajst igralcev in vsak misli, da je zvezda.
To je njihova slabost in tako jih lahko premagate.
Guna ima prav. Mogoče so res boljši igralci od nas,
ampak mi imamo nekaj česar oni nimajo.
Lišaj? –Ne, Bebček, ne lišaja.
Mi imamo eden drugega. Če bomo združili moči,
potem jih lahko premagamo.
Torej. Čaka nas trdo delo. Sploh pa nimamo popolne ekipe.
Kaj se dogaja? –Šef! To je Guna.
Pomagala nam bo zmagati na tekmi. –Nismo z nogometom opravili?
Seveda nismo. Zdaj ko si tu, si del ekipe.
Jaz ne bom igral. Star človek sem. Skoraj 32 let imam.
Res je, star si. Pojdi v gol. No, to je torej rešeno.
Kje je prostor za trening? Realno Bronasti imajo samo najboljše.
Mi pa imamo samo
puščavo.
Tri, dve, ena. Hitro za mano.
Počakaj! Kaj pa počnete? –Vsi nazaj!
Ni to malo nevarno?
Kaj vi sploh … Kaj, hudiča!
Halo! Naj me vrag … –Okej, podajanje.
Najpomembnejše je podajanje. A pazite na formacijo!
Tako je prav! Čisto vsi sodelujemo!
Samo tega mi še manjka. To si našel v dolini primitivcev?
Očitno so njihovi predniki igrali nogomet stoletja pred nami.
Kraljica tega ne sme izvedeti, prav? –Prinašam sporočilo! –O, ne!
Kaj slišim glede divjakov?
Da so igrali nogomet že stoletja pred nami.
Nisem vedel. –Moji vohuni poročajo,
da so vse boljši. Vsak dan naj bi trenirali.
Le glej, da ne boš vsega zamočil, Snob. Sicer!
Povedala ti bom, kdo bo končal v rudniku. Ti, Snob!
Tole je šlo predaleč. Novinci iz kamene dobe so.
Živijo v votlinah. Jedo blato.
Ne! Ustaviti jih moram. Streti moram njihove drobne jamske glavice.
Krasno! Kako točno pa? –Pojma nimam!
Rešitev ne bo sama potrkala na vrata.
Lord, v novem rudniku v dolini smo odkrili še nekaj.
Za vas smo naredili kopijo odkritja.
To je izjemno.
Pujs!
Dajmo!
Odlična obramba, Šef!
Veš, mogoče imamo jutri vseeno kakšno možnost.
Čisto majhno, a vseeno. –Če so zmogli predniki, lahko tudi mi.
Ni slabo za moja leta, kaj?
Nisem si mislil, da bom to kdaj rekel, a sploh nismo slabi.
Moja je!
Kmalu bomo doma.
Ne!
Spustite me! Spustite me!
Pomiri se, jamski človek.
Hotel sem samo, da vidiš naš novi rudnik.
Konec koncev boš tukaj kmalu kopal bron.
V nobenem rudniku ne bom kopal, mamutovec!
Seveda, ker ste dobri nogometaši. Tako kot vaši predniki.
Veš zanje? –Bron ni vse, kar smo našli tu spodaj.
Kaj?
Še več poslikav? –Ja.
Ampak te pripovedujejo celo zgodbo.
Veš, tvoji predniki, niso le igrali nogometa.
Oni so se ga domislili.
Naučili ste ga igrati tudi druga plemena.
Imeli pa ste eno težavo. Ne glede na to, kako močno ste se trudili,
vas je na koncu vedno čakal poraz. Tekmo za tekmo. Igro za igro.
In po številnih ponižanjih, ste vrgli puško v koruzo.
Bilo je preboleče.
Očitno so bili tvoji predniki v nogometu pravi bedniki.
Zgube ste, jamski človek. Vedno ste bili in vedno boste.
Ne, to ne more biti res. –Res verjameš, da boste jutri zmagali?
Zbudi se. Ti in tvoje pleme tega preprosto nimate v krvi.
Vseeno pa sem se pripravljen pogoditi.
Najti rešitev.
Dajmo, ekipa, čas je za spanec. Jutri nas čaka velik dan.
Dajmo, Kiki! Lahko noč, Guna! –Lahko noč vsem skupaj.
Premisli, jamar. Rudnik čaka. Tebe in tvoje primitivneže.
Roka me boli.
Mamica, kje si?
Ti kreten! Kaj si naredil!
Očitno smo res samo lovci na zajce. –Oprosti, šef,
nisem hotel, da pride do tega. Moraš mi verjeti.
Pujs!
Moj ljubi svinjski prijatelj.
Kaj bo, če se motim? Kaj, če ima Šef že ves čas prav?
Kaj, če smo vendarle samo zajčjelovci.
Oprosti mi, Pujs,
ampak moram se pogoditi. Rešiti moram pleme.
Kupite jamskega človeka! Še preden izumrejo.
Sto šnuklov! Sto šnuklov! Prostovoljni prispevek!
Vsak mora plačati! Sto šnuklov! –To je dvakrat več!
Prostovoljni prispevek! Vsak mora plačati! –To je sramota!
Mi lahko zmenjate krožnik?
Vse gre kot po maslu, Dino!
Kako te ljubim, bronasti kovanec. Zdravo!
Ljubim te! Tudi tebe! In tebe tudi! –Snob! Kaj pa delaš?!
A spet ta butasta sraka? Reci kuharju naj jo dobro poduši!
Butasta sraka!
Dobro poduši?
Vaše veličanstvo! To pa je nepričakovan obisk.
Odločila sem se sama ogledati to jamsko tekmo. In malo povohljati.
Kakšna čast, veličanstvo!
Priznati je treba, Branko, menedžer Realno Bronastih je vstal z levo nogo.
Res slab začetek, Stanko. Slab. Prava katastrofa.
Mislim, da je kriv kakšen živec. –Mislim, da imaš kar prav.
S sabo sem pripeljala kraljevska komentatorja. Sedita!
Tako! Naj se torej zabava začne!
Pripeljite jamske izzivalce!
Kaj? Kam me pelješ? Kaj, hudirja, te je pičilo?
O, Dolgi.
Kdo izziva prvake?
Boste pustili moje ljudi, kot sva se zmenila?
Ja. Zdaj pa govori!
Jaz ne! Predajam tekmo in prostovoljno odhajam v rudnik.
In?
In naša dolina je vaša! –Madonca! So se jamski ljudje vdali?
Očitno so se res! Kakšno razočaranje!
Pojdite zdaj domov. Tekme ne bo.
Oprostite za nevšečnosti. Povej ljudem, naj ne vračajo denarja.
Faul! Faul! –Faul! Saj nihče ne igra, bedak neuki!
Ne, raca!
Poglej, Branko, očitno so jamarji pravkar prileteli.
Točno tako, Stanko, očitno so dobili krila. Razumeš šalo?
Kako lepo! Očitno tekma vendarle bo.
Si hotel začeti brez nas, Dolgi? –Šef, ne smemo igrati!
Zakaj? Zaradi nekih poslikav? –Potem veš za tiste grozne slike?
Res so grozne. Še jaz rišem bolje.
Tisto so samo slike.
Štejejo samo tile. Prav si imel, Dolgi.
Bili smo le bedni zajčjelovci. Ampak nič več.
To si mi ti pokazal. Kdo bo igral za Dolgega, za dolino?
Tudi Skala bi si tega želela.
Mi izzivamo prvake!
Sam si to hotel, jamar!
Tole je neenakopravna tekma, Stanko, a upam, da bo zanimiva.
Opravimo s tem.
Kaj?
Na delo! –Tole je pa res zanimivo.
Hugelgraber! Zbudi se!
Sila zanimivo!
Kdo bi si mislil, Branko. Jamarji so ujeli nasprotnike med spanjem.
Kaj ti ni jasno?! –Kaj tebi ni jasno?!
Začetniška sreča, vaša visokost.
Slaba poteza, jamar. Samo razjezil si nas!
To! –Stvari se spet normalizirajo.
Poglejmo posnetek, Stanko.
To! Gol! Res čudovito!
Z lutkami ni debate, Branko. –Lutke nikoli ne lažejo, Stanko.
To je gol! Dve proti ena.
Realno Bronasti se ne šalijo. –Gol!
Ni važno! Gremo, ekipa!
In tako je vsega konec!
To!
Prvega polčasa je konec, Bronasti so ga suvereno zaključili.
V rudnik greste vsi, v rudnik greste vsi.
Dolina je edini kraj, kamor bomo šli.
Zberite se, ekipa, pokažimo jim, kdo smo.
Spomni se treninga, Čveka.
Ustavite ga! –Tako je prav, Čveka! Le tako naprej!
Noro, jamarji gredo v protinapad. –Pa poglejmo, kako kaj preigravaš!
Vsa čast, Magma!
Kaj je bilo to? –Res nenavadno, Branko, a učinkovito.
To je res brez primere.
Ne pomnim, da bi kdorkoli Realno Bronastim dal dva gola.
Ti, bedak! Kako igraš, bebec zabiti. –Kreten! Moram res vse narediti sam?
Pazi, pračlovek! –Smokije, vaša visokost?
Porini si jih nekam! –Bronastim ni jasno, kaj jih je doletelo.
Jamarji so neustavljivi. –Prav imaš. Jamski človek je rojen.
Glej, še ena šala. –Poglej tole!
Jamski napadalec gre mimo enega, preigra drugega.
Dajmo, Guna.
Do konca gre!
In strelja!
In gol!
Na tribunah je pravi kaos! In to ne brez razloga.
Samo malo! Ona sploh ne sme igrati!
In zakaj ne? –Zato, ker je d …
Ker je dobra igralka. Ekipa! Takoj se zberite.
Sicer boste do konca sezone na vrvi! Gremo!
Dino. Dino!
Imaš pravilnik pri roki? –Seveda.
Krasno. Lopnil te bom z njim!
Dajmo, ekipa. Samo še en gol pa bomo doma.
Dino je legel k počitku. Jaz sem novi sodnik.
To ni pošteno. –Česa ne poveš.
Vprašajmo novega sodnika. Sodnik, je to pošteno?
Ja, seveda je pošteno. Prav. Nadaljujmo!
Čas je za poškodbe. Razumeš?
To pa ni lepo, Branko. Karkoli že to pomeni.
Nič posebnega ni. Igrajte.
Ne! –Ničesar nisem videl. Ni faula!
O, ne. Dvigni se. Igra. –To je pa res pod pasom.
Šef! –Poškodba na igrišču.
Moja noga! Moja noga! Kako boli!
Enajstmetrovka! –Jurgend si zasluži nagrado za igro.
Šef! Šef! –V hipu bo vse v redu.
Krasno.
Kot nov.
Daj, no, ni bilo prekrška. –No, pa poglejmo posnetek.
Šut! Sodnik! Moja noga.
Samo ne krokodil.
Stojte! Samo klobase ne. –Grozljiv prekršek.
S klobasami! Sram naj vas bo. Čista enajstmetrovka.
Izenačenje ni dovolj za te primitivne začetnike.
Zdaj pa še to! Enajstmetrovka za Realno Bronaste
bo zapečatila tekmo. –Pa še vratar ni videti najbolje.
Dolgi! –Šef?
Vse življenje sem lovil zajce.
Zadrževal sem te.
Žal mi je. Tako zelo mi je ž …
Šef? Šef!
Dolgi, oprosti, ker motim, ampak, kaj bomo brez vratarja?
Pujs!
V redu!
Glej. So v gol postavili pujsa?
No, to pa je pravi špek-takl! Špeh. A razumeš, Branko?
Enajstmetrovko vedno zadenem! Sploh, če je v igri prašič.
Očitno to za naše jamske ljudi pomeni konec, Branko.
Vse so dali od sebe, ampak niti to ni bilo dovolj.
Lahko se posloviš od doline, jamar!
Dajmo, Pujs. Ti to zmoreš.
Žoga se je odbila!
Še vedno je v igri, Stanko. –Moja je! Moja je!
Dolgi! Dolgi!
Od nekdaj si bil lovec na mamute!
Dolgi, poslušaj me! Ujemi mamuta!
Ekipa! Pomagajte mi! –Moja je!
Moja je!
To je neverjeten gol!
Poglej ti to! Raca velikanka je na igrišču.
Misli, da je tekma končana.
Saj tudi je.
Si sanjala o tem? –Ne,
to je še bolje! To!
Vsa čast, zanesljivi Pujs!
Goljuf si! Nogometu si v sramoto.
Dobra igra.
Ja. Nisi slab, jamar.
Torej!
Opomnil si nas na to, kako se igra ta čudovita igra.
Kar pa se tiče Snoba …
Snob! Snob! Kje je?
Podgana! –Dobro si povedal.
Straža! Ujemite tistega glodavca! –Adijo, bedneži!
Neverjetno, Stanko. Ta podli glodavec je pobral ves zaslužek.
Najprej ti. –To že, ampak ali bo pobegnil?
Kakšen udarec! –In še eden, ki ga je pokosil!
Snobu zdaj res slabo kaže, Branko.
Dobesedno.
Nekaj se je ujelo v kljun. –Branko, kod jih pobiraš, komedijant.
Moj denar pada!
Glej, no, vračajo!
Zdaj vidi, kje je njegovo mesto. –Ja.
Jamski človek. Mislim, da je tole tvoje.
Simbol te božanske igre.
Hvala vam, vaša bron-sko-st.
Zdaj je pa čas, da se vrnete domov.
V svojo dolino.
Domov gremo!
Prevod BLITZ Film & Video Distribution
TVRip - Toyan Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija