NETFLIX PRÆSENTERER
Breve.
Dem skriver I ikke mange af mere, vel?
Men der er nok et, I aldrig glemmer.
Send det til en vis tyk herre i rød dragt,
og hvis I har opført jer nogenlunde,
stort set,
så kommer han med gaver.
Alligevel er der ingen, der undrer sig over, hvordan det startede.
Dette er en historie om breve, og den begyndte...
...med det her.
DET KONGELIGE POSTAKADEMI
...74, 75, 76,
77, 78, 79.
-80! -Eksercitssergent!
Helt fra toppen. Et brev til en af dine kadetter.
Det er til ham, sergent.
Kadet Johansen!
Stop.
Du må ikke sige det. Lad mig gætte.
Jeg opgiver. Hvem er det? Sergent.
Eksercitssergent! Sæt dig. Hvad med en espresso? Cappuccino?
Skulle du ikke være til ridetræning?
Rolig. Der er en, der klarer det for mig.
Brev fra postmesterens kontor.
Hvad?
Er det rigtigt?
Dril mig nu ikke.
Her, hold dem.
Jeg ventede det noget før, men jeps, en indkaldelse til dragens hule.
Bare afbestil sergentens espresso.
Hvad med at drikke min? Jeg får ikke brug for den.
Jeg ser mig om en sidste gang, så jeg kan glemme det.
Sådan. Lad os smutte.
Ni måneder.
Det er ni måneder siden, jeg gjorde alt for
at få dig ind på postakademiet.
Det er ni måneder og seks dage, men hvem tæller?
Hvad? Ingen croutoner? Helt ærligt!
Skal vi se på dit forløb?
Afgjort.
-Sergent. -Ja.
Sortering:
En komplet fiasko.
Brevduepleje og håndtering:
En elendig indsats.
Fragt af skrøbelige varer:
Den værste nogensinde.
Sådan er det, men vi gjorde da et forsøg, ikke?
Så må jeg pakke og tage hjem. Ærgerligt.
Pokkers også.
-Du bliver der. -Nej, far.
Du har ret. Hvornår bliver jeg voksen?
Hvornår holder jeg op med at spilde de muligheder,
du venligt tvang mig til, og bliver karl for min hat?
Jeg må nok tage mig sammen og gennemtænke mine prioriteringer
med mine silkelagener om mig,
og kaviar og sherry. Køber du det samme mærke?
Tror du, jeg lader dig dumpe med vilje, så du kan valse tilbage
til et privilegeret liv uden mål og mening?
Tja, hvad skulle jeg ellers...
Tillykke, du er nu postbud.
Hvabehar?
Du skal etablere et fungerende posthus i...
...Smædestrup.
Du får et år.
Hvad? Et år? Smædestrup?
Hvad sker der her? Far?
6.000 breve er nok. Du skal selv stemple dem.
Og hør her, Jesper.
Hvis du ikke får de breve, lukker jeg pengekassen.
Ikke flere fine lejligheder, hestevogne, tøj og galla...
Det er slut. Du kan glæde dig til et liv i rendestenen.
-Men... -6.000 breve, et år.
Du kan ikke snyde eller bestikke dig ud af det.
Far, kom nu. Det er mig. Lad os snakke om det, mand.
Jeg er din søn, Jesper. Lille Jevver.
Kan du huske: "Far, må jeg hjælpe med posten?
Må jeg hjælpe med at lægge brevene i og lægge dem i et frimærke med pos..."
Vent! Ved du, hvor lang tid det tog at stryge uniformen?
Jeg ved det ikke, men det tog nok flere timer.
Hallo? Burghardt.
Endelig en venlig sjæl. Tænk, at...
Burghardt, jeg er ikke i vognen. Burghardt?
Jeg går også ind for streng opdragelse, men Smædestrup...
Er det ikke at gå for vidt?
Drengen trænger til en brat opvågning, og hvem ved?
Han takker mig måske for det en dag.
Tak, far.
Hvor er det vidunderligt, far. Tusind tak.
Det er herligt, far. Virkelig, virkelig herligt.
Tak, far.
Tak!
Jeg er vild med den frygtelige tur. Tusind tak.
Tak.
Kør tilbage til krydset, drej til venstre ved det døde træ.
Det var så lidt.
Hvad? Jeg er ikke faret vild.
Jo, du er, tro mig.
Sjovt. Flot båd. Er der chance for, at du sejler i dag?
Hvad sagde du?
Nyt postbud. Smædestrup.
Den ligger på en ø, omringet af vand. Man skal med båd derover, og du har en.
Er tiøren ved at falde?
Er vejret altid sådan?
Vi har lidt varmebølge.
Der har vi Smædestrup.
Hyggeligt, ikke? Du skulle se det om foråret.
Så kommer de grå toner rigtigt frem.
Hvad er der sket her?
Farverige traditioner.
Pudsig folklore og den slags.
Det er en del af den hyggelige bys pulserende kultur.
Nej, I...
I forbandede rotter!
-Hvor er alle sammen? -Alle sammen?
Jeg troede, de ville holde reception.
Nå ja. Selvfølgelig, receptionen.
Tak for påmindelsen. Bare ring med klokken,
så begynder receptionen.
-Klokken? -Jeps.
Ring med den, så kommer de ud.
Der er et band, pindemadder og nøglen til byen.
Alt, man har, til receptioner.
Er det rigtigt?
-Herude? -Selvfølgelig.
Det er ikke hver dag, de får et nyt postbud fra storbyen.
Hvad sker der?
Min!
De bider! Av, væk med dig!
Er det ikke dejligt?
Du troede, de havde glemt det.
Få mig væk herfra!
Hvad foregår der herude? Hvorfor står I bare der?
Se, hvem der kaster håndklædet i ringen.
Kaster... Os?
Vissevasse.
Indrøm det. Du mistede modet og ringede med klokken.
En Ellingbo? Aldrig!
Du skal ikke råbe ad mig! Du ringede med klokken!
I er nogle kyllinger, og nu siger I, det var os.
Ufatteligt!
Hvad har I der, børn?
Min!
Putte, vis far, hvad du fandt.
Min.
Sådan behandler man ikke folk. Bestemt ikke mig.
-Øjeblik. Lad mig lige... -Et postbud?
-Det er løgn. -Bliver de aldrig klogere?
De har sendt os et postbud til!
I ved ikke, hvem jeg er, så jeg vælger at overhøre det.
Men lad os bare sige, at jeg ikke er postbud.
Eller jo, fordi det er vores familiefirma.
-Min far er... -Hvor var vi? Nå ja, klokken, tak!
SKOLE
Gå til skranken. Jeg kommer straks.
Hør her. Hvem du end er, så læg dig ikke ud med mig. Okay?
Du milde makrel! Sikken stank.
Vi har ikke makrel, kun sild og knuder i dag.
Uniform, koldsved, hundeangst, rysten i bukserne.
Okay, et skud i tågen: Du er det nye postbud,
og færgemanden fik dig til at ringe med Krigsklokken.
Krigsklokken? Hvorfor har en by en Krigsklokke?
Åbn vinduet. Jeg kan ikke foregive...
Velkommen til Smædestrup. Her udkæmpes de fineste fejder.
-Fejder? -Man bærer nag og skændes...
Krumerne mod Ellingboerne.
Køber du noget, eller er du her for at sludre?
Vent lidt.
Er det ikke en skole? Burde her ikke være børn og en lærer?
Jo. Tak.
Jeg vidste, jeg glemte noget. Børn!
Tak.
Er du læreren?
Det fungerer sådan her:
Jeg sælger fisk, og folk på den anden side køber...
Du milde Moses. Er det dig?
Hvad skete der?
-Nu skal du høre... -Det lød forkert.
Jeg blev lærer et sted, hvor folk ikke sender børn i skole.
Og blande sig med fjendens børn? Nej, det går ikke.
Så nu er jeg hensat til det her,
så jeg kan få råd til at starte på en frisk et sted langt herfra.
Har du tænkt dig at købe noget?
Sild er på tilbud.
Der er du. Jeg vidste ikke, hvor du var.
Godmorgen.
-Hej, Mogens. -Kom nu, makker.
Jeg gemte det bedste til sidst.
POSTHUS
Hjem, kære hjem.
Hvad i al...
-Send den, postbud! -Det er virkelig...
Skrub hjem, din taber!
Hvis jeg er en taber, er du...
Du er for langt væk.
Her er masser af dejligt naturlys, rustikke træk, centralt klimaanlæg
og panoramaudsigt. Perfekt til dyrevenner.
-Nyd det. -Vent!
Det kan ikke passe.
Nå, jeg er med. Fik far dig til det her? Meget morsomt.
Der fik du mig.
Nå, nok med det. Vis mig, hvor jeg rigtigt skal bo.
Jeg vil have et bad og se menukortet.
Lad mig forklare det.
Du er postbud i Smædestrup,
som ligger på en ø, der er afskåret fra verden.
Her er iskoldt med sure, voldelige naboer, og det her er dit hjem nu.
Er tiøren ved at falde?
Næsten. Hold modet oppe.
Nu er det nok. Jeg hader det her. Jeg tager hjem.
Nej, du kan ikke tage hjem. Du bliver fattig og skal bo på gaden.
Men jeg hader det her.
Her er koldt og ækelt, og folk er onde. Jeg savner mine silkelagener...
Klap i! Vær ikke så svag. Koncentrer dig. Hvordan kommer du hjem?
Du har brug for...
...breve.
Den der er god. Jeg kan mærke det. Kom til far, dit søde lille brev...
Øv, kom nu!
Fint. Ud til kilden.
Godmorgen, madame. Jeg er selvfølgelig postbuddet.
Hvis du har breve at sende, kan du hente dem og så...
Hallo. Hej.
Hvis du har nogen breve, sender jeg dem gerne.
Fødselsdagskort? Fjerne fætre? En dødsannonce?
Du gode gud!
Nogen breve eller pakker? Nogen pakker?
Kom nu, folkens!
Breve! Jeg har ikke hele dagen.
Hold lav profil. Ingen panik.
Så er det derfor, det hedder sneglepost.
Hvad sker der her? Hvor er alle brevene?
Folk har kun en ting at sige til hinanden her,
og det er de gode til at sige uden post.
-Synes du ikke? -Vent lidt.
Ingen breve? Hvordan kommer jeg væk...
-Hvad...? -Hallo?
Må jeg få min tegning tilbage? Vinden blæste den væk.
-Kom nu. -Ikke nu.
Kan du ikke se, jeg har travlt med at få breve...
Her er en idé.
Jeg er postbud og kan ikke give dig den, men jeg kan sende den til dig.
-Hvordan? -Det er enkelt.
Jeg folder bare din tegning, som er meget flot,
og lægger den i en kuvert.
Så mangler vi bare porto, så jeg kan lægge den i brevkassen.
-Porto? -Jeps.
Kast en penny ned til mig, så stempler jeg det, og vi er klar.
Kan du ikke bare lægge det i?
Jeg ville gerne, men det kan jeg ikke.
Det er ikke et brev uden porto på. Forstår du det?
Hvad siger du? Jeg får mit brev, og du får din tegning.
Det er win-win. Vil du have tegningen?
Ellers beholder jeg den. Jeg er vild med den.
Hvis jeg var dig, beholdt jeg den og sendte den til mig selv.
Hej, far. Manden siger, han kan sende min tegning.
-Han lyver. -Giv ham en penny.
Hov. Forkert adresse. I er ikke familien Spendleberg.
Vi ses. Tak. Sig ikke noget.
Gode hunde!
Det må være ekspresposten.
Okay, Smædestrup.
I vandt første runde, men hvis I tror, jeg opgiver, så tro om.
Jeg får hurtigt brevene,
så siger jeg farvel til jer, kulden, tosserne og hønsene. Ja, også jer.
Jeg giver det en uge.
Højst to.
Forstyrrer jeg? Jeg kan se, du har travlt.
Har du ikke...
...et arbejde eller noget?
Jo da.
Jeg er her for at hente al posten.
Hvor er den?
Du må hjælpe med de tunge sække. Jeg har dårlig ryg.
-Jeg hader dig. -Det ved jeg.
Hvor er posten så? Er den i et andet værelse nu?
Hvad med, at jeg går rundt i stuen.
Hvis jeg kommer tættere på, siger du "varmere",
og hvis jeg er på vej væk fra posten, siger du "koldere".
-Og så... -Hvad er det?
Skovmandens hytte?
Ja, bor der nogen?
Ja, du burde kigge forbi. Flink gut. Han er vild med at få gæster.
Hallo? Jeg er i dit hus, eller hvad det nu er for et sted.
Er her nogen?
Nej, kom nu. Helt ærligt?
Selvfølgelig sker det her.
Fedt. Jeg myrder ham færgemanden.
Hvad?
Legetøj?
Sådan der.
Nu kan jeg tage hjem med glæden af at have opnået absolut...
Nu har jeg fået nok!
Hellere leve i rendestenen end at hakkes i stykker. Nej tak!
Skær mig ikke op, og smid mine kropsdele i skoven!
Hvor er det?
Hvad? Det ved jeg ikke. Hvor skulle jeg...
Jeg ved det.
Fortsæt ad denne vej. Du kan ikke undgå at se det.
Eller jeg kan vise dig det. Ja, lad mig vise dig det.
Okay.
Her er vi så.
Pas på, når du stiger ud... Hvad er det?
Du er postbud, ikke?
Vil du have mig til...
Nej, men jeg...
Så gerne. Mig en glæde.
Der er intet, jeg hellere vil end at levere noget, jeg er ret sikker på,
er et afhugget hoved.
Det er afgjort et afhugget hoved. Jeg har et hoved i hænderne, men pyt.
Kom nu. Jeg prøver...
Du står der.
Du er så stille af en uforholdsmæssigt...
Jeg mener stærk, statelig fyr. Du har sådan...
Hvad? Derinde?
Laver du sjov? Det gør jeg ikke. For det første...
Jeg ville gerne, men det er en skam med hegnet.
Pokkers. Nå, skidt. Hvad kan man gøre? Hvad laver du?
Vær sød at åbne den. Hvorfor gør du det mod mig?
Åh, nej.
Du vinder. Vil du have penge? Far er rig.
Skriv et løsesumsbrev. Jeg skriver det for dig.
Han opdager det ikke. Jeg bruger dit sprog og kun enstavelsesord. Kom nu!
Få mig nu ud herfra!
Hvorfor?
Hvem der?
Døren.
Nej.
Låse.
Den skal rykke sig. Kom nu!
Åbn nu.
Bevar roen.
Hvor er de, drenge? Lad dem ikke slippe væk! Tag dem!
Jeg har gjort det, du bad om...
Han vil få kål på mig.
-Åh, nej! -Hr. postbud? Er du derinde?
Gå med dig. Han hører dig.
Vi vil sende de her breve.
Hvad sagde du?
Vores fætter sagde, at hvis vi skrev til hr. Klaus, ville han give os legetøj.
Han sagde, vi skulle betale en penny hver. Det er ikke et brev uden porto på.
Hey, du der. Vil du have legetøj?
Hey, vil du have spritnyt legetøj?
Bare skriv til hr. Klaus.
I lægger det i en kuvert, skriver jeres navn på og betaler en penny.
Glem ikke pennyen.
De skal lyde triste. Gør de det?
Okay, fint.
Okay, nu kommer...
...den svære del.
Husk: Det er nok ikke en øksemorder, men...
...det er muligt, men sikkert ikke.
Han er god nok på bunden.
Goddag.
Goddag. Hr. Klaus, formoder jeg? Kan du huske mig fra indbruddet i går?
Jesper Johansen, postbud. Vi fik ikke sagt...
Forstår du, hr. Klaus, det lader til, at der går rygter om,
at de fattige børn i Smædestrup er begyndt,
helt uopfordret, at skrive breve, hvori de beder dig om...
...legetøj.
Så jeg tænkte,
at du har en hel lade fuld af legetøj, der bare står og samler støv, så...
Åh, gud. Så er det nu.
Det er...
...helt normalt. Ikke et symptom på psykisk sygdom.
-Gå med dig. -Hr. Klaus.
De små børn,
hvis du donerer det gamle legetøj,
vil jeg med glæde levere det gratis.
Hr. Klaus, vent!
Vær nu sød.
Tænk på al den glæde, du bringer ind i deres triste liv.
Hør her.
Stakkels Herlief har kun pinde og sten at lege med. Hvor trist.
Og det her.
Lille Penny... Pattys dukke var så gammel, at den smuldrede, da hun besøgte mig.
Og lille, grimme Kristoff...
Den lille...
I aften, samme tid.
Fint. Samme tid? Midt om natten?
-Jeg kan tage legetøjet nu. -Nej, jeg tager med.
Det behøver du ikke.
Det kan være forbudt for en, der ikke er certificeret postbud at køre med.
Jeg tjekker reglerne.
Fint. Vi ses i aften. God samtale.
Han legede!
Han legede, siger jeg.
Med en Ellingbo!
-Og så med en Ellingbo. -Du godeste!
-Hørte I det? -Uacceptabelt.
Jeg ved ikke, hvordan det skete. Jeg var væk et øjeblik...
Og så så jeg det.
Jeg kom med hende hurtigst muligt.
-Det er for galt. -Helt galt.
-Utænkeligt! -Hvad gør vi?
Det er slemt. Meget slemt.
Det værste, jeg har set. Hvad tænkte du dog på?
Ved du ikke...
Krumer og Ellingboer omgås ikke.
-Hvorfor? -Hvorfor, spørger han?
Kan I se, hvad jeg mener? Hvad skal jeg gøre?
Vær sød at hjælpe os.
Ved du, hvad det er, lille dreng?
Det er tradition.
Århundreder med storslået had, som har stået på igennem generationer!
Der var Hundreddageskrigen i 45.
Som vi vandt overlegent.
Krysterdysten til havs.
Bar Rumpe-visningen i 86.
Hvis en ting er sikkert...
Så længe vi kan huske...
Så hader en Krum en Ellingbo.
Og en Ellingbo kan ikke døje en Krum.
Det er grunden.
Jeg ved, at du ikke var ude på at blæse på den arv, vel?
-Netop. -Og det sker ikke igen...
...vel?
Naturligvis ikke. Fortæl mig, hvor den fine ting kom fra.
Vi kan ikke stille det ved porten, vel?
Du forstår at udtrykke dig, hvad?
Det svarer du selvfølgelig ikke på.
Undskyld!
Nej!
Stop!
Forbandede rotter!
-Mig! -Vælg mig!
Flyt jer.
-Jeg vil have en cykel! -Klap i!
Tag mit brev!
Mig først! En dukke!
-Jeg vil først til! -Stil jer i kø. Kom nu!
Gå tilbage, og stil jer i kø. Sådan. Et brev?
Godt. Et brev? Godt.
Jeg har det. Fint. Videre.
-Hvad er der galt med hendes mund? -Hun er samer.
Fint, men du har intet brev, så kom igen, når du har et.
Hav en god dag. Farvel. Er der flere breve?
-Her! -Mig.
Godt. I ved, hvordan det er. Intet brev, intet legetøj.
Men vi kan ikke skrive.
Bare ærgerligt.
Vent. Ved I, hvad I kan?
Hvad laver du?
Siger du til børnene, de skal gå i skole?
-Har du en skrue løs? -Jeg ville bare...
Hør her, postbud.
Hvad du end har gang i, så lad mig være.
Jeg har rådnet op her i fem år og er så tæt på at rejse.
Du må ikke spænde ben for mig.
Er du med?
Børnene spilder livet uden en ordentlig uddannelse.
Jeg mener...
Undskyld, jeg har drømme, men er det ikke derfor, vi gør det?
Og derfor du blev lærer, så du kunne gøre en forskel?
Ung kærlighed. Det bringer minder frem. De intense blikke, det hamrende hjerte.
Klynken og laven i bukserne, nej. Det kan jeg ikke relatere til.
Man falder i søvn, og om morgenen er gaverne der ved pejsen.
Ja, hr. Klaus er utrolig.
Ja, han er fantastisk.
Klaus? Fantastisk?
Han er enorm, men kan komme gennem skorstene.
-Hvordan det? -Aner det ikke. Det er vel magi.
Hvis du hænger strømper op over pejsen, fylder hr. Klaus dem med legetøj.
Han kommer kun, når man sover. Ingen har set ham.
Det er, som om han er usynlig.
Han er glad for småkager, så husk at stille nogle til ham.
Skrub hjem, din taber!
Hvem er nu en taber, din møgunge?
Hr. Klaus er så sej.
Har du hørt om Klaus?
Klaus laver det bedste legetøj.
-Klaus. -Klaus.
-Han er fantastisk. -Hans legetøj er fint.
-Hvad skete der? -Stille.
Sid bare der, og vær magisk og fantastisk.
Hvad?
Skal vi lære noget i dag?
Hvis I vil være her, så vær stille.
Hvad med at skrive nogle vokaler eller noget.
-Vi har ingen notesbøger. -Eller kuglepenne.
Lad os lave en aftale.
Hvis jeg lærer jer noget, er I så søde at gå?
Sådan.
Tænk, er det mit navn?
Ja, hurra, det er dit navn.
Vil du lære mig mere?
-Vær nu sød. -Nu er det mig.
-Jeg vil skrive mit navn. -Også mig.
Den er for tung.
Okay.
Jeg kører selv. Du behøver ikke...
Ikke for at fornærme dig, men prøv en udrensningskur.
Hvad laver du?
Færre gaver, mindre vægt.
Færre gaver?
Men færre gaver giver færre breve, og færre breve giver færre...
...flere bristede drømme hos børnene.
Nej, det tillader jeg ikke. Vi har en svoren pligt. Over for børnene.
Jeg fik dig!
Jeg kører dem trætte, og du fanger dem.
Godt samarbejde.
-God idé med rensdyr. -Godt samarbejde.
-Det går stærkt. -De samarbejder.
Posthuset er nu åbent. Har I jeres breve? Kom bare.
Tak.
Hey, taber! Hvad sker der?
Jeg sendte et brev og fik kun et stykke kul.
Det har du godt af.
Djævelske haletudser får ingen gaver af Klaus.
Hvordan ved han, hvad jeg laver, medmindre du sladrede?
Det behøvede jeg ikke.
Han ved det.
Hvad mener du?
Han ser alt.
Alle ugerninger, narrestreger og uartigheder.
Han har en liste: Det er...
-Uartiglisten, kalder han den. -Du lyver.
Tro mig.
Du vil ikke stå på Uartiglisten.
Så vil du stadig kaste den snebold?
Det mente jeg nok.
Får kun artige børn gaver?
"Kære hr. Klaus.
Jeg skovlede sne på hele gaden i dag.
Det er godt, ikke?
Vær sød ikke at skrive mig på Uartiglisten."
"Kære hr. Klaus.
I dag hjalp mine brødre og jeg mor med pligterne.
Vi gør det hver dag, hvis vi får legetøj. Det lover jeg."
"Kære hr. Klaus. Naboen reparerede et hul i hegnet i dag,
og så faldt han
og fik en benskade.
Det må have gjort meget ondt, for han blev ved med at råbe.
Så vi hjalp ham.
Han sagde, han ikke brød sig om det, men det tror jeg, han gjorde."
"Det gjorde jeg i dag. Og i går...
I stedet for at stjæle fru Runas bær, plukkede vi dem for hende.
Hun kom forbi senere og gav mor en masse marmelade.
Så bagte mor en tærte til hende."
"Kære hr. Klaus. Jeg går i skole hver dag og laver altid mine lektier."
Tak.
Hej, hr. postbud!
"Alva er en meget dygtig lærer."
"Jeg pudsede også fars gamle klarinet.
Jeg håber, jeg gjorde det godt. Han virkede glad.
Må jeg ikke nok få legetøj?"
Hvad?
Hvad i al...
-Hejsa. Hvordan går...? -Her!
Kom nu. Lad os lege!
Det er tid til at sende det postbud en klar besked.
Du ved, hvad du skal, Putte.
Min...
Bageren har tilbud på kager for Ellingboer,
uden barberblade i dejen.
Vidste du, at antallet af brandstiftelser er dalet med 70 procent?
Hvornår så du sidst et hus brænde ned?
Netop. De holder grillfester, loppemarkeder og jeg ved ikke hvad.
Det er, som om de er blevet skøre.
En sand god gerning ansporer altid en ny.
Nej, se, hvem der er et sludrechatol nu.
Hvad fik dig til at spilde alle de ord på den smule visdom?
Det var bare noget, en plejede at sige.
Lad mig sige dig noget.
Jeg er gammel nok til at vide, at alle er ude efter noget.
Børnene er ude efter legetøj. Og de voksne?
Jeg ved det ikke, men det er ikke velgørenhed og fred på Jord.
Hvad med dig?
-Hvad er du ude efter? -Mig?
Tja, du ved... Det er anderledes. Jeg er ikke...
Pas på!
Mit!
Det er utroligt.
-Hvad laver I til vores overfald? -Det er vores overfald.
-Stands! -Jeg prøver!
Det er vores sted!
Se, hvad I har gjort.
-Hvad vi har gjort? -Typisk, at I ødelægger et overfald!
Var det dine venner?
De virkede søde.
I gætter aldrig, hvad jeg så i går aftes.
En flyvende slæde, trukket af magiske rensdyr?
Jeps.
Se, den kan grine.
Mysteriet er løst.
Vent lige. Seriøst?
-Griner du virkelig sådan? -Lad os læsse vognen.
Næ, så nemt slipper du ikke.
-Grin igen. -Nej.
-Kom nu. Bare et lille grin. Et fnis. -Fortsæt bare, og se, hvad der sker.
Jeg stopper nu.
Har du hørt den om manden med et ben, der går ind på en bar?
-Vi er ved at løbe tør for varer, ikke? -Jo, et par ture til, så er vi færdige.
Du glæder dig vel til at slippe for nattevagterne.
-Ikke? -Jo.
Ja...
Også mig.
Fedt, du er tilbage.
Ja, det er meget fint, men uanset hvad du siger, så har jeg selv problemer.
Vi har ikke mere legetøj og uden det, er der ingen breve.
Og uden breve...
Glem det.
Tiden er ved at løbe fra mig. Det er snart jul, og jeg mangler stadig...
Jul.
Der har vi det. Vi må... Jeg skal... Vi...
Gå venligst væk fra min veranda.
Jeg, lederen af det stolte Krum...
Fyr det nu bare af.
Klap i, din idiot. Jeg kommer til det.
Jeg, lederen af det stolte...
Glem det. Stemningen er ødelagt. Du ved, hvorfor vi holder møde.
Ja, selvfølgelig.
-Midnats-slåskamp? -Se dig om, Aksel! Hvor er din klan?
Det skal jeg sige dig.
De er til vejfest, på høvogne og til grillfester.
-Og til brunch. Glem ikke dem. -Og blogklubben, der tog min kære Sven.
Postbuddet og den gamle legetøjsmager hjernevasker alle.
Hvad vil du sige?
At det er på tide at stå sammen mod en fælles fjende.
Vi må indføre våbenstilstand.
Våbenstilstand? Er du blevet skør?
Enten står vi sammen, ellers går alt op i bogklubber og grillfester...
-Og brunch! Glem ikke brunch. -Ja, også dem.
Skal vi samles i fred for at stoppe freden?
Vores forfædre kræver det.
For Ellingboernes slægt.
For Krumernes ære.
Klanerne er på krigsstien...
...sammen!
Mit!
Det bliver et stort arbejde.
Surprise!
Jesper?
-Hvad laver du? -Velkommen til dit nye værksted.
Jeg forklarer det om lidt.
Sæt dig nu. Du bliver vild med det. Det lover jeg.
Jul!
Jul? Hvad mener...
Tænk over det. Alle børn vågner julemorgen og finder noget
spritnyt legetøj til dem ved pejsen.
Vi kan gøre højtiden mere magisk. Tænk på fryden og glæden.
Jesper, jeg tror ikke...
Lad mig tale ud.
Tænk på alle de glade ansigter. De er så nuttede...
-Ikke? Se her. -Selv hvis...
Hvor vil du få alt det legetøj fra?
Du...
...laver noget nyt.
Jeg laver ikke legetøj.
Ikke mere.
Du har et talent, min ven. Fuglehuse er fine, men hør nu her.
-De hænder er skabt til at lave... -Nej!
Kom nu. Forestil dig alle mulighederne. Her er der træting.
Og her er der urværk med gear og tandhjul, du kan arbejde på hele dagen.
-Her er der værktøj i alle størrelser. -Rør det ikke!
-Det er sirligt organiseret. -Nej!
Hvad er det?
Gå med dig.
-Klaus, undskyld. Jeg ville ikke... -Ud med dig!
Dårlig aften?
Velkommen i klubben.
Nej, jeg vil ikke kede dig med det.
Nå, okay. Det går mig bare på.
Hvis jeg ikke får de breve, hvad skal jeg så gøre?
Blive i byen og omgås med en skovmand, omgivet af skøre folk
og aldrig ønske mig andet?
Derhjemme har jeg stort set alt.
Men her...
...er jeg bare endnu en overflødig, nytteløs...
...ukendt.
Men Klaus fortjener ikke... Det var ikke meningen...
Nu føler jeg, jeg har opført mig som en...
Netop.
Du er ret god til at lytte.
Okay, du vinder.
Kom med mig.
Undskyld, at jeg forstyrrer så sent, men kan du forstå det?
Okay. Kom indenfor.
Lad os begynde. Hvem vil have varm chokolade?
Hun vil have en båd.
-Vil hun? -Nej, det må være forkert.
-Ja, han er. -Hvad?
Hvad taler I om? Om mig?
Klaus, jeg...
Der er vist en, der har brug for hjælp med at sende breve.
Hvem?
Jeg mener...
Hvordan har vi aldrig besejret dig?
Ja, og så da hun satte sig på slæden, tænkte jeg, den var for lille.
Men nej, den var perfekt til hende.
Hun var vild med den. Det tror jeg. Tror du ikke?
-Jo. -Det tror jeg også. Hun var vild med den.
Jeg kan huske første gang, jeg havde det smil på læben.
Hvad? Hvilket smil? Jeg smilede ikke. Jeg missede mod solen.
Sikkert.
Jeg ville heller ikke indrømme det. Hun drillede mig med det.
"Hun"?
Min Lydia.
Jeg kan huske, da jeg fandt det her sted, som hun var vild med.
Jeg byggede et hus til os her.
Væk fra alt.
Men vi skulle ikke kun være os ret længe.
Vi ville have børn.
Masser af børn, som løb rundt og lo og lavede ballade.
Mens vi ventede, begyndte jeg at lave legetøj til dem.
Vi ventede, og jeg lavede mere og mere legetøj.
Vi blev ved med at vente, men vi fik aldrig nogen.
Og så...
...blev hun syg.
Indimellem, selv nu, føles det næsten, som om hun stadig...
Efter hun gik bort, mistede jeg vel modet.
Hun elskede fugle, så jeg blev ved med at bygge fuglehuse.
Men så dukkede du op.
Vi leverede legetøjet og så, hvor glade børnene blev.
Jeg troede ikke, jeg ville føle det igen. Det kan jeg takke dig for, min ven.
Så tak.
Ingen årsag.
-Ved du hvad? Lad os gøre det. -Hvad?
-Hvad gør vi? -Jule-halløjet.
-Vi laver legetøjet. Det havde hun ønsket. -Havde hun?
Ja, og vi har et år at planlægge det i, så vi kan udvide til flere byer næste år.
-Næste år? -Og flere året efter.
Hvem ved, hvad der sker næste år? Jeg er ikke...
Hvad fabler du om? Der er ingen tid at spilde.
Jeg er her måske ikke.
En, to, tre, fire, fem
Engang fik jeg en fisk hjem
Seks, syv, og otte, ni, ti
Fisken den blev sluppet fri
Hvorfor slap du den fri?
Fordi den satte tænder i
Hvor blev du bidt af den?
I min finger nummer fem
Flot klaret.
Det var alt for i dag. Og lektier...
Jeg glemte lektierne. I har ingen lektier for.
Er jeg verdens bedste lærer?
Hvad er der sket her?
Jeg satte det lidt i stand.
-Alle ved, at rådne fisk er helt yt. -Hvordan fik du råd til det?
-Din opsparing? -Ikke den hele.
Eller jo, men se engang. Det blev ret pænt.
Hvad med at starte på en frisk langt væk? Hvor er den Alva?
Det ville være dumt at forlade stedet nu.
-Synes du ikke? -Jo, sikkert.
"Sikkert?" Du aner ikke, hvad du har gjort, vel?
Lad mig vise dig det.
Se lige der.
Glade jul
Dejlige jul
-Glædelig jul, Alva. -Glædelig jul, postbud.
-Godaften, postbud Johansen. -Godaften.
Byen er ikke som før, vel?
Hej.
Hvad laver du her?
En sand god gerning, hvad?
Ansporer altid en ny. Det virker hver gang.
Husk at lægge brevet i kuverten og sende det ned ad rækken.
Skriv dem kort og godt. I får ingen point for at stave godt.
Du gør det så godt, Putte.
Kom nu. I skal ikke skrive som Shakespeare.
SMÆDESTRUP
Stille og roligt.
Glatte linjer. Pænt arbejde.
Halløj.
Hej.
Hvad skal jeg gøre?
Blive i den lille by for evigt...
...og omgås med en gammel skovmand...
...omgivet af skøre folk...
...og aldrig ønske mig andet?
-Tager du den del eller... -Hvad med, at du gør dem færdige...
De insisterede, og jeg ville ikke være uhøflig.
Den er godt nok meget rød. Hvad synes du? Er det for meget?
Nej, rensdyrene får bare bind for øjnene, så de ikke bliver svimle.
Det er nemt. Jeg laver sjov.
Det er fint. Det ser godt ud...
Hej, Jesper.
Far? Hvad?
Undskyld. Lad os tale sammen udenfor. Her er ikke plads.
Hvad laver du her? Tiden er ikke gået. Der er nogle dage...
14.000 breve fra Smædestrup?
-Jeg måtte se det med egne øjne. -Far, du kan ikke bare komme...
Vent, hvad? 14.000?
-Det passer ikke... -Jo, det gør.
Vær ikke så beskeden.
-Hvad laver de her? -De fortalte mig, hvad du har opnået.
Vi kunne ikke lade sådan en sejr gå uset hen.
Uanset hvad de fortalte dig...
Er du klar til at rejse?
Hvorhen?
Hjem, selvfølgelig. En aftale er en aftale. Prøvelsen er slut.
Hjem?
Med den personlige butler, morgenmad på sengen
og silkelagener?
Ingen fortjener det mere.
Er De ikke enig, hr. Klaus?
Han var utrolig.
Han fik børn til at skrive breve og gå i skole.
Han overtalte de lokale til at arbejde for sådan en god sag.
Javel.
Nå, skal vi...?
Du skal da have tid til at sige farvel.
-Lad mig forklare det. Jeg var... -Det er soleklart.
Du narrede bare alle,
så du kunne komme hjem til dit luksusliv i storbyen. Ikke sandt?
Nej. Altså i starten ja, men Alva, vær sød at komme tilbage.
Hvis jeg ikke fik brevene, ville jeg miste alt, men alt ændrede sig.
Margu...
Klaus, hør her. Jeg...
Alle er ude efter noget, ikke?
Jeg tænkte, at du ville have godt af lidt modgang,
men selv jeg må indrømme...
Lad os bare sige, at der er en lys fremtid for manden,
som bragte posthuset til Smædestrup.
Nu vi taler om fremtiden, vil jeg høre...
En væk og en tilbage.
Hvis du spørger hvem lige nu, går jeg amok!
Nå, så skal vi endelig af sted, hvad?
Jeg...
-Let anker, kaptajn. Vi sejler nu. -Det er aldrig sket før.
Hvabehar?
Jeg har aldrig set et postbud se mere trist ud ved afrejsen end ved ankomsten.
Nå, men skidt med det.
Det er nok ikke noget, der kan nage ham og plage ham med vrede og fortrydelse.
Op med næbet.
Jeg nåede vist ikke båden.
Så fortalte jeg ham det hele,
og han sagde, han aldrig havde været mere stolt af mig.
Og han omfavnede mig. Tænk engang. Jeg troede, han ville være vred.
Ja, jeg vil savne det:
Det store hus og alle ønsker opfyldt, silkelagenerne.
Åh, silkelagenerne. Lad os skifte emne.
Enhver kan gå fra en båd. Det svære bliver at få Klaus og Alva...
Hvad er det?
Klanerne.
Klaus.
Langsomt.
En smule...
Der kan man se. Er det ikke belejligt?
-Hvad laver I her? -Vi tænkte bare:
"Har vores børn ikke fortjent gaver?"
Og se nu her. Her er hendes yndlingsting. En fin stor piñata.
-Hallo, hvis du rører legetøjet, så... -Gå tilbage.
Gør, hvad I vil med legetøjet, men gør ingen fortræd.
Det passer os fint.
Hvornår bliver vores børn mon som før,
når der ikke er legetøj at bestikke dem med?
Hvornår vender de sig mod hinanden?
Og hvornår følger de voksne trop?
Jesper?
Postbuddet!
Æd vores sne, I...
De er ikke spændt fast. Hvorfor ikke?
Det troede jeg, de var. Jeg havde aldrig gjort det,
hvis jeg ikke troede, de var spændt fast.
Efter dem!
Hvorfor var slæden ikke spændt fast?
Ødelæg legetøjet!
Stop dem!
Min!
Min...
Min!
Jeg kunne godt bruge en hånd her.
"Bruge." Interessant ordvalg.
Kommer du med skyldtrip nu?
Slå legetøjet i stykker!
-Legetøjet! Vi må lukke sækken. -Er du ikke ligeglad?
-Skulle du ikke rejse? -Okay, fint.
Lad os diskutere, hvilket frygteligt menneske jeg er,
mens jeg nok knækker nakken for at redde legetøjet!
Ned med dig!
Stands det legetøj!
Klaus?
Flot. Hvordan vidste du, jeg ikke også røg af?
Det skal du ikke svare på.
Mit.
Vi dør!
Mit!
Putte! Far er så stolt af dig, hører du?
Min?
Vi taber legetøj!
-Stands! -Du godeste!
Jesper! Slip!
Det er ikke det værd.
Er du skør? Nej!
Se, det var let.
Vær ikke sikker på det.
Vent, nej!
Byen her er bygget på vrede og trods.
Det forbliver sådan, så længe en Krum...
Eller en Ellingbo.
...har noget at skulle have sagt.
Vi går. Vi er færdige her.
Godt sagt. Fortsætter fejden så? Ikke mere våbenstilstand?
Fra i morgen tidlig.
En sand god gerning.
Hvad sagde du?
En sand god gerning...
...ansporer altid en ny.
Du slog vist hovedet lidt for hårdt. Læg dig ned igen.
Tror I ikke på mig? Så vend jer om.
Hvad?
Vend jer om.
Min.
-Putte! -Skat!
-Læg det ned nu! -Mit!
-Skat! -Magdalone, kom tilbage.
-Kom ned! -Putte!
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Hvis jeg ikke havde...
Hvad er det?
Var det falske gaver i slæden?
Jeg er klogere, end du tror. Jeg ville ikke lade dem tage legetøjet.
-Hvordan vidste du... -Børn snakker.
Hvis de taler om, at deres forældre går i kamp sammen,
så hører læreren efter.
Det var en enkel plan.
De ville ødelægge lokkemaden og gå.
Men så gjorde du det kompliceret. Som sædvanligt.
Var det så for ingenting?
Det vil jeg ikke sige.
Skal vi?
Han kom!
Min er den store!
Jeg sagde jo, han ville komme.
Mor, kom her, skynd dig!
Ja! Lige, hvad jeg ønskede mig!
Far, mor!
Vågn op! I skal se det her!
Livet fortsatte.
Smædestrup blev støt bedre.
Poetisk, ikke sandt?
Og Alva og jeg...
Hvad havde I regnet med? Selvfølgelig elskede hun mig.
Hvert år ved juletid væltede brevene ind.
Flere og flere hvert år og fra længere væk.
Vi måtte udvide produktionen, som vi havde planlagt.
Flere børn, mere legetøj, flere byer.
Det er så lyst, at man kan se om aftenen. Se der! Kan du se den røde og gule kant?
-Årene gik. -Hvad med en kop kaffe til dit postbud?
Hvad er det i dit ansigt?
Kan du ikke lide det? Det klæder mig da.
Vær ærlig. Alva hader det.
Det blev bedre år for år.
Og så i det tolvte år...
Jeg kommer, skat.
Jeg ledte efter ham overalt.
Jeg spurgte alle, men vi kunne ikke finde ham.
Ingen afsked.
Ingen forklaring. Intet.
Det var, som om han...
...falmede væk.
Okay. Jeg har to vigtige leverancer, hr. postmester.
Brevene skal i kuverten. Sørg for at stemple brevet.
Et stempel til. Underskrevet, forseglet og leveret.
-Godnat. -I skal sove nu.
-Godnat mor, godnat far. -Godnat.
Hvad der skete med ham efter det, hvordan og hvorfor...
Det kan jeg slet ikke forstå.
Det holdt jeg op med at prøve på for længe siden.
Men jeg ved...
...en gang om året...
...ser jeg min ven.
TIL KÆRLIGT MINDE OM MARY LESCHER