NETFLIX PRESENTERAR
Brev.
Man skriver inte många nu för tiden, men visst finns det ett du aldrig glömmer?
Skicka det till en trind farbror klädd i rött,
och om du har skött dig ganska bra, lämnar han en leksak eller två.
Men ändå verkar ingen undra hur allt egentligen startade.
Det här är en berättelse om brev, och det började...
...med det här.
KUNGLIGA POSTAKADEMIN
...74, 75, 76...
...77, 78, 79...
-...80! -Sergeanten!
Från högsta ort! Kallelse till en av era kadetter!
Det är till honom.
Kadett Johansen!
Stopp.
Säg inget. Låt mig gissa.
Jag ger upp. Vem är du?
Exercissergeanten!
Slå dig ner. En espresso eller cappuccino?
Borde inte du vara på ridträning?
Ta det lugnt. Jag har en ersättare.
Kallelse från postgeneralen.
Va? Sergeant, är det sant?
Retas inte nu. Håll de här.
Jag hade väntat det lite tidigare, men japp, jag är kallad till draknästet.
Skippa sergeantens espressobeställning.
Drick min. Jag behöver den inte längre.
Jag ska ta en sista titt, så att jag kan glömma det.
Så där. Okej, då går vi.
Nio månader...
Det har gått nio månader sen jag använde varenda kontakt jag har
för att få in dig i Postakademin.
Nio månader och sex dagar, men vem räknar?
Inga krutonger? Men lägg av!
Ska vi gå igenom dina framsteg?
Absolut.
-Sergeant. -Ja! Sortering och arkivering:
totalt misslyckande.
Vård och hantering av brevduva:
urusel prestation.
Transport av ömtåligt gods: sämsta någonsin.
Så kan det gå. Men vi gav det ett ärligt försök.
Jag packar ihop och åker hem, då. Tråkigt. Jättesynd!
-Du går ingenstans. -Nej, du har rätt. När ska jag växa upp?
När ska jag sluta kasta bort alla möjligheter,
som du så vänligt har tvingat på mig, och stå på egna ben?
Det är bäst jag rannsakar mig och omprioriterar saker,
i mina sidenlakan med kaviar och sherry... Du köper väl samma märke, va?
Tror du att du ska få misslyckas med flit
och strutta tillbaka till ett privilegierat liv utan mening och mål?
Eh...ja. Vart skulle jag annars...
Gratulerar. Du är nu brevbärare.
Ursäkta?
Du ska upprätta ett fungerande postkontor i...
...Smeerensburg.
Du får ett år.
Ett år? I Smeerensburg? Vad är det för påhitt, pappa?
Sex tusen brev räcker. Stämplade av dig personligen.
Lyssna noga, Jesper.
Misslyckas du med breven, får du inga mer pengar.
Inga fler fina lägenheter, droskor, kläder, galor... Ingenting.
Du kan se fram emot en skön plats i rännstenen.
Sex tusen brev. Ett år.
Du kan inte fuska, muta eller fjäska dig ur det.
Pappa! Hörru, det är jag! Vi kan väl snacka om det, chefen?
Det är din son, Jesper! Lilla Jespy!
Minns du: ”Pappa, får jag hjälpa dig posta breven?
Får jag lägga medaljerna i breven och sätta på frimärke med..."
Vänta! Vet du hur lång tid det tog att pressa uniformen?
Inte jag heller! Men det tog någon flera timmar! Hallå?
Burghardt! Ett vänligt ansikte. Kan du förstå vad...
Jag sitter inte i droskan. Burghardt?
Sir, jag tror på disciplin, men Smeerensburg...?
Är inte det lite överdrivet?
Pojken behöver ett uppvaknande.
Och vem vet? En dag kanske han till och med tackar mig.
Tack, pappa.
Det här är fantastiskt, pappa. Tack snälla.
Underbart, pappa. Verkligen underbart.
Tack, pappa!
Tack!
Jag älskar den hemska droskan. Tack så hemskt mycket.
Tack, tack...
Åk tillbaka till korsningen och ta vänster vid det döda trädet.
-Varsågod. -Va? Nej, jag är inte vilse.
Jo, det är du.
Roligt! Du, fin båt! Får man åka med den i dag, kanske?
Va? Vem där?
Ny brevbärare.
Smeerensburg ligger på en ö, omgiven av vatten,
och du har en båt som kan ta mig dit. Börjar vi lägga ihop ett och ett?
-Är det alltid sånt här väder? -Vi har lite av en värmebölja nu.
Där är den. Smeerensburg.
Charmigt, va? Du skulle se den på våren.
Då kommer de gråa tonerna till sin rätt.
Vad har hänt här?
Färgstarka lokala traditioner och allt sånt där.
Det är en del av den pittoreska byns levande kultur.
Nej. Era små...
Ruttna ohyra!
-Var är alla? -"Alla"?
Jag trodde att det skulle bli en mottagning.
Javisst, mottagningen! Bra att du påminde mig.
Ring i klockan där borta, så börjar mottagningen.
-Klockan? -Japp. Ring i den, så kommer de ut.
Det blir orkester, plockmat, nyckeln till staden...
En massa mottagningssaker.
Jaså?
-Här ute? -Javisst.
Det är inte varje dag de får en ny brevbärare från storstan.
Vad är det som händer?
Min!
De bits! Släpp mig!
Trevligt, va?
-Du som trodde att de hade glömt. -Ta mig härifrån!
Vad är det som pågår här ute? Varför står alla och dräller?
Titta vem som kastar in handduken!
Kastar in... Vi? Det var det värsta!
-Erkänn! Ni smög ut och ringde i klockan. -En Ellingboe? Aldrig!
Höj inte rösten åt mig! Du ringde i klockan och det vet du...
-Ni fegade ur och skyller det på oss! -Otroligt!
Vi plogade snön...
Hallå!
Vad har ni där, barn?
Min!
Hjärtat, visa pappa vad du har hittat.
Min.
Så här behandlar man inte en människa! Särskilt inte den här människan. Vänta...
-En brevbärare?! Du skämtar. -Att de inte lär sig.
De har skickat en till brevbärare!
Okej. Ni vet inte vem jag är, så jag låter det passera.
Men jag är egentligen ingen brevbärare. Eller, det är vårt familjeföretag.
-Min pappa är... -Var var vi? Just det. Klockan, tack!
Livet är för kort för detaljer...
SKOLA
Kom till disken. Jag kommer strax.
Okej, men jag varnar dig. Du vill inte bråka med mig, okej?
Milda makrill! Vilken stank!
Makrillen är slut. Bara sill och lake i dag.
Uniform, kallsvett, livrädd, stora skälvan...
En vild gissning: Du är den senaste brevbäraren,
och färjkarlen lurade dig att ringa i stridsklockan.
Vad är det för stad som har en stridsklocka?
Kan vi öppna ett fönster? Jag kan inte låtsas...
Välkommen till Smeerensburg! Här hittar du världens främsta fejder.
-Fejder? -Avund och tjafs...
Krumbor mot Ellingboer.
Tänker du köpa nåt eller bara småprata?
Vänta! Är inte det här en skola? Borde det inte finnas barn och en lärare?
Jamen tack! Jag visste att jag hade glömt nåt. Barn!
Tusen tack!
-Är du läraren? -Så här är det:
Jag säljer fisk, och den på andra sidan disken köper....
Jösses! Är det du? Vad hände?
Det som hände var att jag tog ett lärarjobb
på ett ställe där folk inte låter barn gå i skolan.
Att umgås med fiendens ungar går ju inte för sig!
Jag har sjunkit så här lågt för att få ihop pengar
så att jag kan börja om nånstans långt, långt härifrån.
Tänker du köpa nånting?
Extrapris på sill i dag.
Där är du. Jag undrade vart du tog vägen.
-God morgon, fröken Alva. -Mogens...
Häng med! Jag har sparat det bästa till sist.
POSTKONTOR
Hem ljuva hem.
Vad i...?
-Posta det där, brevbärarn! -Vänta lite...
-Stick hem, din nolla! -Om jag är en nolla, är du en...
Du är för långt bort. Du drog.
Massor av naturligt ljus.
Rustik känsla, ventilering och panoramautsikt.
Perfekt för djurälskare.
-Känn dig som hemma. -Vänta! Det här kan inte stämma.
Jag fattar. Är det här min fars påhitt?
Den var bra. Du lurade mig!
Det räcker nu. Visa mig mitt riktiga boende.
Jag vill ta ett bad och se menyn.
Jag ska hjälpa dig.
Du är brevbärare i Smeerensburg, på en ö som är avskild från världen.
Iskall och med våldsamma grannar, och det här är ditt hem nu.
Börjar vi lägga ihop ett och ett?
Nästan. Håll ut.
Nog! Det här stället är hemskt! Jag åker hem.
Nej, du kan ju inte åka. Du blir pank och hemlös!
Men jag hatar att vara här!
Det är kallt och äckligt, och folk är elaka mot mig.
Jag saknar mina sidenlakan... Tyst! Var inte så svag!
Fokusera! Hur kommer du härifrån? Du behöver...
...brev.
Okej, den här är bra. Det känner jag.
Kom till pappsen, fina lilla brev...
Kom igen!
Visst, jag får gå till källan.
God morgon, madame. Jag är brevbäraren, som du ser.
Om du har några brev att skicka, kan du hämta dem och...
Hallå! Om du har några brev, tar jag gärna hand om dem.
Födelsedagskort? Avlägsna kusiner? Dödsbesked?
Jösses Amalia!
Några brev eller paket? Vad som helst?
Kom igen, hörni!
Brev!
Jag har inte hela dagen...
Lugn och fin. Ingen panik.
Så det är därför det kallas för snigelpost.
Okej, vad pågår här? Var är alla brev?
Folk här har bara en sak att säga till varann.
Och det får de sagt utan post.
-Eller vad säger du? -Vänta... Inga brev?
Men hur ska jag ta mig härifrå...
-Vad i...? -Hallå, får jag tillbaka min teckning?
Vinden blåste i väg den.
-Snälla. -Inte nu.
Jag är upptagen med att komma på hur brev...
Ett förslag. Jag är ju brevbärare...
Jag kan inte ge den till dig, men jag kan posta den.
-Hur då? -Det är jätteenkelt.
Jag viker din fina teckning och lägger den i ett kuvert, så här.
Det fattas bara ett frimärke, så att jag kan lägga det i din brevlåda.
Frimärke?
Japp, släng hit en slant. Sen sätter jag på ett, så är allt klart.
Kan du inte bara lägga in det?
Jag hade hemskt gärna gjort det, men tyvärr.
Det är inget brev utan ett frimärke, förstår du?
Vad säger du? Jag får mitt brev, du får din teckning.
Båda vinner. Du vill väl ha din teckning? Annars behåller jag den. Den är jättefin.
Jag skulle behålla den och skicka den till mig själv.
Hej, pappa. Den snälla mannen kan posta min teckning till mig...
-Han ljuger. -Kan du ge honom en slant?
Ser man på! Fel adress.
Ni är inte Spendelburg. Vi ses. Tack så mycket...
Duktiga valpar!
Det måste vara snabbleveransen.
Okej, Smeerensburg. Du har vunnit den här ronden.
Men tro inte att jag ger upp. Jag fixar breven på nolltid.
Sen är det ajöss med dig, kylan, dina tokar och höns! Just det!
Du ska få se. Det tar en vecka, max två.
Kommer jag olägligt? Du verkar ha fullt upp.
Har inte du ett jobb eller nåt?
Jodå. Jag ska hämta all utgående post.
Så, var är den? Du får hjälpa mig med de tunga säckarna. Dålig rygg.
-Jag avskyr dig. -Jag vet.
Så var är posten förresten?
Förvarar du den i ett annat rum nu?
Jag kan väl gå runt i rummet,
och när jag närmar mig posten säger du "varmare"?
Och om jag går längre ifrån posten säger du "kallare".
-Sen... -Vad är det?
Vadå? Skogshuggarens stuga?
Ja, är det nån som bor där?
Javisst. Dit borde du verkligen åka.
Trevlig prick som älskar besökare.
Hallå? Jag är i ditt hus, eller vad det nu är för ställe...
Är det nån här?
Kom igen. På allvar?
Det är klart att det skulle hända.
Underbart. Jag ska ta kål på båtmannen.
Va?
Leksaker?
Nu ska vi se.
Nu kan jag åka hem och vara nöjd med att jag har åstadkommit absolut...
Nu är det nog!
Hellre rännstenen än att bli hackad i småbitar. Nej tack!
Hacka mig inte i småbitar och göm mig i skogen!
-Var är det här? -Va? Jag vet inte.
Hur ska jag ve... Vänta.
Jag vet visst.
Fortsätt nerför gatan, så kommer du dit. Du kan inte missa det.
Eller så visar jag dig. Visst, jag visar.
Okej.
Ursäkta mig...
Här är det! Kliv ur försiktigt.
Vad är det?
Du är väl brevbärare?
Du vill att jag...?
Nej...
Visst. Så gärna.
Jag vill inget hellre än att dela ut nåt som bara kan vara ett kapat huvud.
Det kan inte vara nåt annat... Jag håller i ett huvud, men okej.
Kom igen. Jag försöker...
Där är du!
Du är tyst för vara oproportionerligt...
...oerhört...
...ståtlig. Du har liksom...
Va, in dit? Du skämtar.
Glöm det. Absolut inte.
Jag gör det gärna, men synd att det är stängsel.
Attans. Jaja.
Vad ska man göra? Vad händer?
Snälla, öppna! Varför gör du så här mot mig?
Åh nej...
Du vinner. Min pappa är rik. Skriv ett utpressarbrev.
Kan du skriva? Jag skriver åt dig.
Han kommer inte veta! Jag får det att låta som du!
Jag använder enstaviga ord. Snälla, släpp ut mig!
Varför?
Vem där?
Dörr!
Lås!
Den måste röra sig! Kom igen!
Lås upp. Kom igen.
Kom igen.
Fokusera!
Var är de, pojkar? Låt dem inte komma undan.
Seså, på dem!
Okej, jag gjorde som du sa. Får jag...
Han är här för att slutföra jobbet! Åh nej!
Brevbäraren? Är du där inne?
Gå härifrån! Han kan höra er!
Vi vill skicka de här breven!
Va? Vad sa du?
Vår kusin sa att om vi skriver till herr Klaus, så gör han en leksak.
Han sa att vi skulle ta med en slant. Det är inget brev utan frimärke, visst?
Tja. Vill ni ha en leksak?
Hallå! Vill ni...ha en ny leksak?
Skriv bara ett brev till herr Klaus.
Lägg det i kuvertet, skriv ert namn på och ge mig en slant.
Glöm inte slanten.
De ska vara sorgliga. Är de det? Bra gjort.
Okej.
Och nu...till den svåra delen.
Okej, kom ihåg: Han är förmodligen ingen yxmördare.
Fast...det är en möjlighet. Men antagligen inte.
Han är nog snäll, innerst inne.
Hallå.
Hallå. Herr Klaus, antar jag?
Minns ni mig från det trevliga inbrottet i går kväll?
Jesper Johansen, brevbärare. Vi hälsade inte...
Jag... Ni förstår, herr Klaus...
Ryktet har spridit sig
att de stackars barnen i Smeerensburg har börjat,
helt från ingenstans, skriva brev och be er om...
...leksaker.
Och jag tänkte...
Ni har ju ladan full med leksaker som bara samlar damm...
Hjälp. Okej, det är över.
Det här är...
...helt normalt. Inte alls ett tecken på psykisk ohälsa.
-Försvinn. -Herr Klaus!
De små barnen...
Om ni ger dem era gamla leksaker, delar jag gärna ut dem gratis!
Herr Klaus, vänta!
Snälla.
Tänk på all glädje ni skänker deras olyckliga små liv!
Titta här! Stackars lilla Hårlöv har bara pinnar och stenar att leka med.
Så sorgligt. Och den här...
Lilla Penny... Jenny.
Hennes docka var så gammal att den föll sönder när hon kom till mig.
Och sen Kristoff. Lilla fula Kristoff...
Den lille...
I natt, samma tid.
Bra! Vänta, samma tid?
Mitt i natten? Jag kan ta leksakerna nu.
-Nej, jag följer med. -Det behövs verkligen inte.
Det kan vara mot lagen för en icke-certifierad brevbärare.
Jag måste läsa regelboken.
Bra, i kväll då. Vi ses sen. Bra snack.
Lekte!
Lekte, minsann.
Med en Ellingboe!
-Med en Ellingboe! -Jösses.
-Hörde ni det? -Oacceptabelt.
Jag vet inte hur det gick till. Jag vände ryggen till en sekund...
Sen såg jag det. Jag tog hit henne så fort jag kunde.
-Det är fel. -Ofattbart.
-Otänkbart! -Vad ska vi ta oss till?
Det är mycket illa. Det värsta jag har sett faktiskt.
Vad tänkte du, unge? Vet du inte att...
Krumbor och Ellingboer umgås inte.
-Men varför? -"Varför?!"
Förstår ni nu? Jag vet inte vad jag ska göra.
Snälla, hjälp oss! Jag ber dig.
Vet du vad det här är, lille pojk?
Det här är tradition!
Århundraden av ärorikt hat, nedärvt i flera generationer!
Vi hade hundradagarsbråket -45.
Som vi absolut vann!
De maritima kapplöpningsspelen.
Den stora rumpstriden -86.
En sak vet vi säkert...
...att så långt tillbaka vi kan minnas...
...har en Krum föraktat en Ellingboe...
...och en Ellingboe står inte ut med en Krum.
Och det är skälet.
Jag vet att det inte var din mening att inte respektera arvet, visst?
Visst...
Och inte ska det hända igen...
...eller hur?
Självklart inte.
Berätta var den här fina lilla saken kommer ifrån.
Låt mig gissa, att lämna den vid grinden går inte.
Du är så bra på att uttrycka dig.
Det är klart att du inte svarar.
Förlåt!
Nej!
Stopp!
Ruttna ohyra!
-Mig! -Välj mig!
Flytta på er!
Jag vill ha en cykel! Säg till herr Klaus.
Ta mitt brev!
Jag först! En docka!
-Jag! -Okej!
På ett led! Skynda på.
Backa nu. Alla ställer sig i kö.
Så där ja. Brev?
Bra. Brev? Bra.
Okej, försvinn. Bra, i väg med dig.
-Vad är det med hennes mun? -Hon är inte härifrån. Hon är same.
Vad trevligt. Men jag ser inget brev, så kom tillbaka när du har ett.
Ha en bra dag. Hej då.
-Fler brev? -Här!
Bra. Ni vet vad som gäller: inget brev, ingen leksak.
Men vi kan inte skriva.
Synd för er.
Vänta, vet ni vad ni kan göra?
Vad gör du? Säger till barn att gå i skolan och lära sig skriva?!
-Vad är det för fel på dig? -Ja...
Lyssna, brevbäraren!
Dra inte in mig i det här.
Jag har ruttnat bort i fem år och snart kan jag sticka.
Du ska inte förstöra det! Förstått?
Barnen tynar bort utan en ordentlig utbildning.
Jag menar...
Kalla mig en drömmare, men är det inte därför vi gör det här?
Du blev väl lärare för att göra skillnad?
Ung kärlek... Det får en att minnas.
De intensiva blickarna, hjärtat som klappar...
Gnyendet och att göra i byxorna kan jag inte relatera till.
Man lägger sig, och morgonen därpå ligger paketet vid öppna spisen.
-Ja, herr Klaus är fantastisk! -Ja, han är toppen.
Klaus? Toppen?
Han är stor, men kommer ner i skorsten ändå!
-Hur då? -Jag vet inte. Magi, tror jag.
Om ni hänger strumpor vid öppna spisen fyller herr Klaus dem med leksaker!
Han kommer bara när man sover.
Ingen har nånsin sett honom.
Det är som att han är osynlig.
Och han tycker om kakor. Glöm inte att lämna några framme.
Stick hem, din nolla!
Vem är en nolla nu, snorvalp?
Herr Klaus är bäst!
Har ni hört talas om Klaus?
Klaus leksaker är bäst.
-Klaus. -Klaus.
-Han är super. -Klaus är bäst.
-Vad hände? -Inte ett ord.
Sitt där och var magisk och toppen.
Va?
Ska vi lära oss nånting i dag?
Om ni måste vara här kan ni väl vara tysta?
Ni kan väl ta och skriva vokaler eller nåt sånt.
-Vi har inga skrivböcker. -Eller pennor.
Okej, om jag lär er nåt, kan ni gå hem då? Snälla?
Så där ja.
Är det verkligen mitt namn?
Ja. Hurra, ditt namn...
-Kan du lära mig mer? Snälla! -Min tur.
-Jag vill skriva mitt namn! -Jag med.
-Välj mig! -Jag vill skriva mitt namn!
-Jag med! Jag vill skriva mitt namn! -Snälla, välj mig!
-För tungt. -Okej.
Jag kan åka själv. Du behöver inte...
Inte för att vara sån, men nån behöver gå på diet. Vad gör du?
Färre paket, mindre vikt.
Färre paket? Det betyder färre brev, och färre brev betyder färre...
...fler barns drömmar som krossas!
Nej. Det går jag inte med på!
Vi har faktiskt en plikt, mot barnen!
Såja!
Kom hit!
Okej. Jag tröttar ut dem, och du fångar dem. Bra samar...
-Bra idé med renarna. -Bra samarbete. Vi håller tidsschemat.
Okej. Postkontoret är officiellt öppet. Ni som har brev, kliv fram här.
Tackar.
Hallå, nollan! Vad händer?
Jag skickade också brev men fick bara en skruttig kolbit.
Rätt åt dig. Olydiga småglin som du får inga leksaker från Klaus.
Jaså? Hur vet han vad jag gör om inte du har skvallrat?
Det behövde jag inte.
Han vet.
-Vad menar du? -Han ser allt, förstår du.
Vartenda bus och olydiga gärning.
Han har en lista.
"Olydig-listan" kallar han den. -Du ljuger.
Tro mig... Du vill inte hamna på olydig-listan.
Så...vill du fortfarande kasta den där snöbollen?
Det var väl det jag visste.
Får bara snälla barn leksaker?
Kära herr Klaus, jag skottade alla gårdar på min gata i dag.
Snällt, va?
Hej!
Sätt mig inte på olydig-listan!
Kära herr Klaus,
i dag hjälpte jag och mina bröder mamma med sysslorna.
Vi gör det varje dag om vi får leksaker. Jag lovar!
Kära herr Klaus, vår granne lagade hålet i staketet i dag.
Då ramlade han...
...och skadade benet. Det måste ha gjort jätteont.
För han skrek hela tiden.
Vi hjälpte honom.
Han sa att han inte tyckte om det, med innerst inne gjorde han nog det.
Det har jag gjort i dag. I stället för att stjäla fru Runas bär
plockade vi upp dem åt henne.
Hon kom till vårt hus sen och gav mamma en massa bärsylt.
Och sen gav mamma henne en bärpaj.
Kära herr Klaus, jag har gått i skolan varje dag.
Och jag gör alltid läxorna.
Tack!
Hej, herr brevbärare!
Fröken Alva är världens bästa lärare!
Och så gjorde jag rent pappas klarinett. Jag hoppas att det blev bra.
Han verkade glad. Snälla, kan jag få en leksak?
Va?
Vad i...?
-Tjena, chefen. Hur går det med...? -Här!
Kom då! Vi leker!
Det är dags för den där brevbäraren att få ett meddelande.
Du vet vad du ska göra, hjärtat.
Min...
Bagaren ger rabatt på tårtor till Ellingboer, utan rakblad i smeten.
Och visste du att mordbränderna har minskat med 70 procent?
Det är sant. När såg du sist ett hus brinna ner? Precis.
Och grillfester, loppmarknader, och jag vet inte...
Alla har blivit tokiga eller nåt.
En sann, osjälvisk handling leder alltid till en annan.
Titta vem som har blivit en pratkvarn.
Vad fick dig att smälla ihop orden till en klok liten guldklimp?
Det är bara nåt som nån brukade säga.
Jag ska berätta en sak.
Jag har varit med förr och jag vet att alla är ute efter nåt.
Barnen gör det för att få leksaker. Men de vuxna?
Jag vet inte vad de vill ha, men inte är det fred på jorden.
Du, då?
-Vad får du ut av det? -Jag? Tja, du vet...
Det är en annan sak.
Se upp!
Min!
Det är inte sant!
-Vad gör ni vid vårt bakhåll? -Ert bakhåll? Det här är vårt bakhåll!
-Stopp! -Jag försöker!
Toppen! Se vad ni har gjort. Klart ni förstör...
Dina vänner, förmodar jag?
Trevliga.
Ni kommer aldrig tro vad jag såg i går natt!
En flygande släde dragen av magiska renar?
Japp.
Kolla, den kan skratta! Mysteriet är löst.
Vänta nu. Seriöst? Är det så du skrattar?
-Så, nu packar vi. -Så lätt kommer du inte undan.
-Få höra igen. -Nej.
Kom igen, bara ett fniss eller ett skrock. Ett fnitter.
-Fortsätt, du. -Okej, jag slutar.
Har du hört den om en enbent man som går in på en bar?
-Du, lagret börjar ta slut, va? -Ja, några vändor till, så är vi klara.
Du ser säkert fram emot att slippa fler nattskift.
-Visst? -Ja.
Ja...
Jag med.
Kul, du är tillbaka.
Jaja, jättetrevligt. Men jag har faktiskt egna problem.
Alltså, vi har slut på leksaker, och utan leksaker blir det inga brev!
Och utan brev...
Glöm det.
Tiden rinner ut! Nu var det sagt.
Det är nästan jul, och jag måste...
Jul...
Just det! Ja...
Vi måste... Jag måste...
Kan du ge dig av? Du inkräktar.
Jag, ledare för de stolta Krumborna...
Kom till saken!
Håll tyst, ditt pucko! Jag kommer till det!
Jag, ledare för de stolta...
Äh, känslan är borta. Du vet varför jag har kallat till möte!
Det är klart jag vet.
-Midnattsbråk? -Se dig omkring, Axel! Var är din klan?
Jag vet var de är!
De är på kvarterskalas, åker höskrinda och grillar!
-Glöm inte bort bruncherna! -En bokklubb tog min stackars Sven!
Ser ni? Brevbäraren och den gamla leksaksmakaren
hjärntvättar alla!
Vad menar du?
Att det är dags att gå samman mot en gemensam fiende.
Jag menar att vi behöver vapenvila.
Vapenvila? Har du blivit tokig?
Antingen samarbetar vi eller så blir det fler bokklubbar och grillfester...
-Glöm inte bort bruncherna! -Ja, det med.
Så vi måste sluta fred för att stoppa freden?
Våra förfäder kräver det.
För Ellingboernas blodlinje!
För Krumbornas ära!
Klanerna är på krigsstigen...
...tillsammans!
Min!
Jag...
Det kommer krävas hårt arbete.
Överraskning!
Jesper?
-Vad... -Välkommen till din nya verkstad!
Vad...
Jag förklarar alldeles strax.
Sitt. Du kommer att älska det.
Jag lovar.
Julafton!
Julafton? Vad...
Föreställ dig! Varje barn vaknar upp på julaftonsmorgon och hittar en...
...helt ny leksak vid öppna spisen!
Vi kan göra julen ännu mer magisk.
Tänk dig lyckan och glädjen!
Jag tror inte...
Låt mig prata klart.
Tänk dig alla små glada ansikten. De är så söta. Är de inte...
-Titta! -Var ska vi få tag på så många leksaker?
Du...
...ska göra nya!
Jag gör inte leksaker.
Inte längre.
Du är en talang, min vän.
Fågelholkar i all ära, men de där händerna är gjorda för...
Jag sa nej.
Kom igen! Tänk dig möjligheterna.
-Kolla, här kan träet ligga. -Nej.
Och här, urverk med alla kuggar som du kan pyssla med hela dagen.
Och här, rad efter rad med glänsande verktyg i alla former...
-Rör inte! -Perfekt organiserat...
Nej!
Vad är det?
Försvinn.
Klaus, förlåt. Det var inte meningen...
Försvinn!
Tuff kväll, va?
Välkommen till klubben.
Nä, jag vill inte tråka ut dig.
Okej, jag kan inte släppa det.
Om jag inte får de här breven, vad ska jag göra?
Stanna och umgås med en skogshuggare, omgiven av galningar,
och aldrig önska mig mer?
Där hemma har jag i stort sett allt, men här...
...är jag bara en oviktig, meningslös...
...nolla.
Men Klaus förtjänar inte...
Jag menade inte...
Jag känner mig... Jag har betett mig som en...
Precis.
Hörru, du är en bra lyssnare, vet du det?
Okej, du vinner.
Kom med mig.
Förlåt att jag stör så sent, men råkar du möjligen förstå...
...det här?
Okej. Kom in.
Okej, nu sätter vi i gång. Vem vill ha varm choklad?
Hon sa att hon vill ha en båt! Nej, det kan inte stämma. Stryk det.
-Ja, det är han. -Va?
Vad pratar ni om? Om mig?
Klaus, jag...
Det verkar som att nån behöver hjälp med att posta brev.
Ja...
-Vem? -Jag menar...
Hur kunde vi misslyckats med att besegra er?
Ja, och när hon satte sig på kälken tänkte jag:
”Åh nej, den är för liten.” Men den passade henne perfekt!
Och hon älskade den, eller hur? Det tror jag. Tror du?
-Ja. -Jag med. Hon älskade den.
Vet du, jag minns första gången jag hade ett sånt leende på läpparna.
Vilket leende? Jag log inte, jag kisade mot solen.
Visst.
Jag ville inte heller erkänna det först. Hon brukade reta mig för det.
Hon?
Min Lydia.
Jag minns när jag hittade den här platsen i skogen som hon älskade.
Och jag byggde ett hem åt oss här.
Långt bort från allt.
Men det skulle inte bara bli vi två.
Vi ville ha barn.
Massor av dem, som sprang omkring, skrattade och busade.
Medan vi väntade, började jag göra leksaker till dem.
Vi väntade, och jag gjorde fler och fler leksaker.
Här är en till.
Vi väntade och väntade, men de kom aldrig.
Och sen...
...blev hon sjuk.
Än i dag...
Ibland...
...känns det som att hon fortfarande...
Efter...
Efter att hon försvann...
Jag tappade nog bort mig själv.
Hon älskade fåglar, så jag fortsatte göra fågelholkar.
Men sen dök du upp.
Att dela ut leksakerna och se glädjen de ger barnen...
Jag trodde inte jag skulle känna så igen. Det har jag dig att tacka för, min vän.
Så...tack.
Självklart.
-Vet du vad? Vi ska göra det! -Va? Göra vad?
Julgrejen. Vi ska göra alla leksakerna! Det är vad hon hade velat.
-På riktigt? -Ja.
Med ett helt år att planera kan vi nå fler byar nästa år!
-Nästa år? -Och fler, året därpå!
Vem vet vad som händer? Jag kanske inte ens...
Vad svamlar du om? Kom, vi sätter i gång!
Jag kanske inte ens är här...
En, två, tre, fyr, fem
Jag fångade en fisk igen
Sex, sju, ått', ni', ti'
Sen så släppte jag den fri
Men varför gjorde du så?
För den bet min nagel blå
I vilken nagel, säg?
I den minsta, uschiamej
-Bra jobbat! -Ja!
Det var allt för i dag. Och...hemläxan!
Jag glömde den.
Vet ni vad? Ingen läxa! Är jag den bästa läraren?
Vad...har hänt här?
Jag fräschade upp stället.
Rutten fisk är helt ute.
Hur betalade du för det?
-Dina sparpengar? -Alltså, inte allt.
Eller jo, alltihop. Men visst är det fint?
Vad hände med att börja om långt, långt härifrån, va?
Man måste vara rätt dum om man vill lämna det här stället nu.
-Eller hur? -Jag...antar det.
Antar det? Du vet verkligen inte vad du har gjort, va?
Följ med, så visar jag.
Nu ska du få se.
Stilla natt
Heliga natt
-God jul, fröken Alva. -God jul.
-God kväll, brevbärare Johansen. -Hej.
Inte riktigt sig likt, eller hur?
Hej!
Vad gör du här?
-En sann, osjälvisk handling? -Leder alltid till en annan. Varje gång.
Kom ihåg att lägga brevet i kuvertet och skicka det vidare.
Det måste inte rimma! Kortfattat är bäst. Inga extrapoäng för rätt stavning.
Vad duktig du är, hjärtat!
Seså, det behöver inte vara Shakespeare.
Lugn och fin! Nu kör vi sakta.
Släta linjer.
Bra. Välgjort.
Hallå.
Hej.
Vad ska jag göra, va?
Stanna här för alltid?
Umgås med en gammal skogshuggare?
Omgiven av galningar...
Och vara nöjd med det jag har?
-Ska du göra den där delen? -Du kan väl måla klart det där...
De insisterade, och jag ville inte vara oförskämd.
Jag vet inte... Det är mycket rött. Är det för mycket?
Nej! Vi sätter ögonbindlar på renarna, så att de inte blir yra.
Jag skojar bara.
Det är jättefint. Det är fint...
Goddag, Jesper.
Pappa? Va...?
Ursäkta, kan vi prata utanför? Det är lite trångt här inne.
Vad gör du här? Jag har några dagar kvar tills...
Fjorton tusen brev från Smeerensburg? Det ville jag se med egna ögon.
Pappa! Du kan inte bara dyka upp...
Vänta, 14 000? Det stämmer inte.
Jo, det gör det.
Var inte så blygsam.
-Vad gör de här? -De berättade om dina bedrifter.
Vi kunde inte låta det passera obemärkt.
Vad de än har sagt...
-Är du redo att åka? -Åka? Vart då?
Hem, så klart. Ett avtal är ett avtal. Prövningen är över.
Hem?
Med personlig betjänt, frukost i sängen och mina sidenlakan?
Ingen har förtjänat det mer.
Håller ni inte med, herr Klaus?
Han var helt fantastisk.
Han uppmuntrade barn att skriva brev och gå i skolan!
Övertygade byborna att lägga sin tid på en sån hedervärd sak.
Jaså?
Jaha, ska vi bege oss?
Du kanske vill ta farväl lite kort, så klart.
-Snälla, jag kan förklara. -Vi förstår allt.
Du lurade alla för att kunna återvända till ditt snofsiga liv i storstan.
-Nåt sånt? -Nej! Eller kanske i början, men...
Alva, snälla kom tillbaka.
Utan breven skulle jag inte få pengar, men allt har förändrats!
Márgu...
Klaus, bara lyssna...
Alla är ute efter nåt, visst?
Jag trodde att lite vedermödor skulle få dig på banan,
men jag får ändå erkänna...
Ja, det finns säkerligen en ljus framtid för mannen
som tog postgången till Smeerensburg.
Och apropå framtiden, ser jag fram emot att diskutera...
En väck, en kvar...
Om du frågar vem, så svär...!
Jaha, dags att ge sig av till slut?
Jag...
-Kasta loss, kapten. Vi seglar genast. -Det där var nåt nytt.
Hur sa?
En brevbärare som är olyckligare när han far härifrån än när han kom.
Nåja, det är som det är.
Det är säkert inget som ligger och gror och blir till bitterhet och ånger.
Upp med hakan, kompis...
Jag missade visst båten.
Så jag berättade allt för honom.
Då vände han sig till mig och sa att han aldrig varit så stolt.
Han kramade mig! Jag trodde att han skulle bli arg.
Jo, jag kommer sakna det stora huset, att ha nån som lyder min minsta vink,
sidenlakanen...åh, sidenlakanen! Kan vi byta ämne?
Jaja, att hoppa av en båt är lätt.
Utmaningen är att få Klaus och Alva att ge mig en...
Vad är det?
Klanerna!
Klaus.
Försiktigt. Hitåt.
En liten bit...
Nämen!
Det här var väl lägligt?
-Vad gör ni här? -Jo, vi tänkte bara:
”Förtjänar inte våra barn också ett paket?”
Och har man sett!
Här finns redan hennes favoritsak, en stor och fin piñata.
Hörru, om ni så mycket som nuddar leksakerna ska jag...
Backa undan! Okej, gör vad ni vill med leksakerna.
Men skada ingen.
Det passar oss perfekt.
Hur länge dröjer det innan barnen blir som förr
när det inte finns leksaker att muta dem med?
Hur länge tills de börjar bråka?
Och hur länge dröjer det tills de vuxna gör som dem?
Jesper?
Brevbäraren!
Ät snö, era...
De sitter inte fast. Jag trodde att de satt fast.
Jag skulle aldrig gjort det jag gjorde om jag inte trodde att de satt fast.
Efter dem!
Vem lämnar en släde obunden så...
Förstör leksakerna!
-Stoppa dem till varje pris. -Min!
Min!
Min...
Kan vi utnyttja din kompetens nu?
Utnyttja. Intressant ordval.
Försöker du ge mig dåligt samvete nu?
Slå leksakerna i småbitar!
Leksakerna! Vi måste stänga säcken!
-Varför bryr du dig? Du ska väl ge dig av? -Bra. Visst.
Låt oss fortsätta diskutera vilken hemsk person jag är
medan jag bryter nacken när jag försöker rädda barnens leksaker.
Ner med dig!
Ta leksakerna!
Klaus?
Snyggt! Hur visste du att jag inte skulle ramla av?
Glöm det. Svara inte.
Min!
Fort! Det är kört!
Min!
Hjärtat! Pappa är stolt över dig, det vet du va?
Min?
Vi tappar leksaker.
Åh nej!
-Stopp! -Kära hjärtanes!
Nej!
Jesper, släpp taget!
-Det är inte värt det. -Är du galen?
Ser du? Det var enkelt.
Var inte så säker på det.
Vänta, nej!
Nej!
Den här staden är byggd på bitterhet och agg.
Och så kommer det att vara så länge en Krum...
Eller en Ellingboe!
...har nåt att säga till om.
Kom nu. Vi är klara här.
Bra sagt. Är fejden i gång igen? Slut på vapenvilan?
Från i morgon bitti.
En sann, osjälvisk handling...
Vad sa du?
En sann, osjälvisk handling...
...leder alltid till en annan.
Du slog nog i huvudet riktigt hårt. Bäst du lägger dig.
Tror du mig inte? Vänd dig om.
Va?
Vänd dig om.
Min.
-Hjärtat! -Älskling!
-Släpp den där nu genast. -Min!
-Älskling! -Kom hit genast!
-Hoppa ner därifrån! -Hjärtat!
Lyssna på mamma.
Sätt ner pojken! Du vet inte var han har varit.
Klaus, jag vet inte vad jag ska säga. Om jag inte hade...
Vad är det här?
Var det låtsaspaket i släden?
Vad trodde du om mig? Jag hade aldrig gett dem leksakerna.
-Hur visste du...? -Barn pratar ju.
Om barn pratar om hur deras föräldrar tänker bilda en ilsken mobb
så lyssnar läraren.
Planen var enkel.
De skulle förstöra lockbetet och ge sig av.
Sen kom du och komplicerade saken, som vanligt.
Var allt det här i onödan?
Det skulle jag inte säga.
Vad säger du?
Han kom!
Min är den stora.
Jag sa ju att han skulle komma.
Mamma, kom hit fort!
-Ja! -Ja!
-Precis vad jag önskade mig. -Han kom!
Pappa, mamma!
Vakna, du måste se det här!
Livet gick vidare.
Smeerensburg utvecklades till det bättre.
Poetiskt, inte sant?
Och Alva och jag...
Ja...vad trodde ni? Det är klart hon älskade mig.
Varje år när julen kom, strömmade breven in.
Fler och fler, från alltmer fjärran platser.
Vi fick utöka verksamheten, precis som planerat.
Fler barn, fler leksaker, fler städer.
Det är så ljust att man kan se på natten.
Titta där! Ser du det röda och gula på kanten?
Och åren gick.
Kan brevbäraren få lite kaffe?
-Vad har du i ansiktet? -Gillar du den inte?
Jag tycker att den passar mig. Var ärlig. Alva avskyr den.
Det ena bättre än det andra.
Och sen, på det 12:e året...
Jag kommer, min kära.
Jag letade överallt.
Jag frågade alla, men vi kunde inte hitta honom.
Inget farväl.
Ingen förklaring.
Ingenting.
Det var som om han hade...
...gått upp i rök.
Då så. Jag har två brådskande leveranser, herr postmästare.
Breven ska in i kuverten och så ska frimärket stämplas.
Ett frimärke till.
Påskrivet, klistrat, för utdelning!
-Natti natti. -Nu ska ni sova.
-God natt, mamma och pappa. -God natt.
Vad som hände honom efter det, hur och varför...
...kan jag inte ens börja begripa.
Jag slutade försöka förstå det för länge sen.
Men en sak vet jag.
En gång per år...
...får jag träffa min vän.
Undertexter: Dann Ling