Oldozd el, igyekezz!
Hé, srácok! Szerintem vissza kellene fordulnunk.
És mondjunk le a pénzről? Kizárt dolog.
Maradjatok közel!
Megérkeztünk.
Állj a hátára!
Siess már!
Ott van. Kapjátok el!
Ezért még megfizetsz!
Ne! Könyörgöm, ne!
Könyörgöm!
Várjatok!
Csak egyet hoztam...
de ő szép példány.
-Csak ennyi? -Igen.
Kétszer is megharapott a gomba.
Sírvirág.
Egyszer volt, hol nem volt...
vagy talán kétszer is volt, ha emlékszel a történetre...
élt egyszer egy erőteljes lény, akit Demónának hívtak.
A gonosz úrnőt, Múria védelmezőjét valamiért...
még mindig gyűlölték.
Igaz, elátkozta Auróra hercegnőt...
de az még azelőtt történt, hogy meglelte a fényt a szívében...
és sajátjaként nevelte fel a lányt.
Végül Demóna szeretete oldotta fel ugyanazt az átkot.
De ezt a részletet valami rejtélyes módon mindenki elfelejtette.
Ahogy a regét újból ismételgették a királyságban...
Demónát megint gonosznak tartották.
Idő van, srácok! Gyerünk! Szóljunk mindenkinek!
-Eljött a nagy nap! Indulás! -Gyerünk!
Ébresztő, emberek!
Gyerünk!
Szedjétek a lábatokat, mocsárlakók! Eljött az idő!
Emlékeztek a titkos tervre?
Hogy felejthetném el? Mikor mondhatom el a titkot a királynőnek?
Légy türelmes, Csivitér!
Szerintetek Auróra királynő már felébredt?
Csipkerózsika álma már rég véget ért.
Értettem a célzást.
A következő téma: az eltűnt tündérek.
Több koboldot küldtem a sírvirág-mezőkre.
Ha leszáll az éj, jelentenek.
Nem nyugszunk, míg meg nem találjuk őket.
Kérlek, ne ágaskodj, Rőzse!
Földbe gyökerezett lábakkal nem jutunk semmire sem.
Holló, az én pártomat kellene fognod.
Nos, én vagyok Múria királynője, na meg ember is vagyok.
Mindannyian lehetnénk kedvesebbek.
Utat!
Elnézést!
Hivatalos tündérügyek!
Csak egy szóra, felség!
-Talán kettőre! -Nénéim...
nektek is ki kell várnotok a sorotokat, mint mindenki másnak!
-Nem! -Ez nem várhat, felség!
Egy percig sem.
Különben felrobbanok. Komolyan mondom.
Az ott...?
Pinto!
Ajándékot hozott. Az ébredő fák első csepp nedűjét.
A nagy napra!
Csendet, Csivitér!
Miféle nagy nap?
Hé! A koronám!
Most nincs ehhez kedvem.
Pinto!
Gyerünk!
Hová tartotok, nénéim?
Nincs időm játékra, Pinto!
Mégis mi ütött belétek?
Felség, ott szalad!
Gyere vissza!
Pinto! Mára elég a játékból!
Ezt nézd meg!
Fülöp! Mit keresel itt?
Téged kerestelek.
-Nos, szia! -Szia!
Ne haragudj, de most nem alkalmas!
Múria a feje tetejére állt. Az egész kastély panaszkodik.
Tudom, sok a dolgod.
-Akartam kérdezni valamit. -Igen?
Szerinted egyesíthetnénk Ulsteadet és Múriát?
Egyesíteni?
Összekapcsolni a két földet.
Hogy harmónia és béke legyen mindenhol.
Egy hidat képzeltem el.
Egy hidat.
Igen, egy híd.
Csodálatos ötlet az egyesítés...
ha mindkét fél támogatja.
Azon még dolgoznom kell.
El fogja szúrni.
Nyugalom! Csak bemelegít.
Várjunk csak!
Ez a díszes ruhád.
Te állsz emögött, igaz?
Ha elfoglalt vagy, majd visszajövök.
Nem. Ne!
Időm, mint a tenger.
Nem szeretnék...
Tényleg. Hallgatlak. Miről szerettél volna beszélni?
Igazad volt. Tényleg elszúrja.
Öt éve azt hittem, örökre elveszítettelek.
Úgy döntöttem, a mai nap a miénk.
Azóta szeretlek, hogy találkoztunk.
Ha a szerelemben van igazság, ez biztosan az.
Semmilyen varázslat vagy átok nem szakíthat el minket egymástól, Auróra.
-Biztos, hogy ráérsz? -Fülöp!
Térdre ereszkedett.
Nem volt valami sietős.
Hozzám jössz?
Igen.
-Igen? -Igen.
Igen!
Igen, állj fel! Csókolj meg!
Esküvő lesz!
Egy titkos meglepetés-esküvő!
Szólnunk kell a szüleinknek!
Biztos?
Úrnőm!
Mi az?
Híreket hoztam.
Na, hadd halljam!
Nincsenek következményei...
és biztosan nem kell túlreagálni.
Csak az van, hogy...
Fülöp herceg...
Eltűnt?
Nem. Fülöp...
Sárgaláza van? Nem, várj!
Leprás!
Nem, úrnőm.
Fülöp herceg megkérte Auróra...
Ne...
rontsd el a napom!
Úrnőm, kérlek!
Nyugodj meg!
Felség, mondd...
én leszek a tanúd, vagy találtál a posztra egy múriai lényt?
Tábornok, ha így akarod kihúzni belőlem, hogy igent mondott-e...
Tudom, hogy igent mondott, felség.
Ki ne akarna eljönni onnan?
Mi bajod van Múria népével, Percival?
"Múria népe"? Manapság így hívjuk őket?
Szárnyas fenevadak, gyilkos fák.
Óvatosan, tábornok!
Semmit sem tudsz róluk.
Tudom, hogy Demóna embert öl...
és seregeket igáz le. A monda legalábbis így tartja.
Ő nem olyan.
A feladatom megvédeni a királyságot.
És elvégzem a feladatot, barátom...
gondolkodás nélkül.
Menjünk!
Nyissák a kaput!
Felség, megérkezett a hadizsákmány Középföldéről.
Fegyverek.
Nincs szükségünk fegyverre.
A háborúnak már vége.
Ingrith...
nézd, hol vagy a képen! Pont mögöttem.
Én mindig is ott leszek.
Ingrith, azt mondtam, nem kell fegyver.
Nem árt az óvatosság.
Felség, fel van húzva.
Valóban?
-Anyám, apám! -Na?
Mi volt a válasza?
Igent mondott.
Ez az!
Micsoda remek hír!
Végre egyesül a két birodalom.
Igen.
Talán önző voltam...
és rosszul álltam a helyzethez.
Döntöttél.
Most ideje ünnepelni.
Örülök, hogy végre áldásod adtad.
Nem csak áldásomat adtam.
Tárt karokkal várom a menyasszonyod érkezését.
Meghívhatnánk vacsorára.
Az remek lenne.
Egy feltétellel.
A keresztanyját is magával hozza.
Felség, erősen...
A kastélyban ismerkedünk meg a nővel, aki felnevelte.
Igen. A királynénak igaza van.
Kétlem, hogy a keresztanya...
Ragaszkodom hozzá.
Hiszen hamarosan mind egy családdá válunk.
Tudja meg az egész birodalom...
hogy a fiam elveszi Aurórát!
És hogy Demóna átjön vacsorára!
Azonnal közhírré tétetem.
Érkezik.
Kapaszkodjatok a szoknyátokba!
Nézzenek oda!
Szóval?
Szóval.
Keresztanya...
Fülöp megkérte a kezemet.
Szegényke!
Majd kiheveri.
Igent mondtam.
Nem.
De.
Nem.
Ez nem kérés volt.
Ahogy részemről sem.
Mi lesz a következő?
Kecskévé változtatod?
Ne már!
Miért nem kedveled Fülöpöt?
Először is: ő egy ember.
Én is az vagyok.
És én ezt soha nem hánytorgattam fel.
Amíg szerelmes nem lettem.
A szerelem ritkán végződik jól, Szörnyi.
Megjegyezném: Fülöp herceg egy herceg.
Jóképű és elbűvölő herceg.
Csak annyit kérek, hogy bízz bennem!
Adj neki egy esélyt, kérlek!
Hadd bizonyítsuk be, hogy tévedsz!
Fülöp figyelmes...
és nagyon kedves...
Nagyon, mi?
A király és a királyné ma este ünnepelni fognak...
és mindkettőnket meghívtak a kastélyba.
Azt kéred tőlem, hogy találkozzak a szüleivel?
Csak egy vacsora.
Engem nem szívesen látnak Ulsteadben.
Mégis miért mennék el?
Mert az anyja szeretné megismerni az enyémet.
Kérlek!
Fülöp!
Szeretném, ha ezt viselnéd este.
A kardod?
Hála neked, Ulstead egyesül Múriával.
Atyám, nem a politika miatt szerettem bele Aurórába.
Tudom, de ez a szerelem...
generációk számára békét hozhat.
Na, fogd! És viseld...
hogy tudd, soha nem kell majd használnod!
Drága fiam!
Soha nem voltam még büszkébb rád.
Na és anyám?
Őt nem zavarja?
Anyád majd megszereti azt, akit te már most is szeretsz.
Sírvirág! Sírvirág!
Fogytán a türelmem.
Felség!
Gyorsabban kellene dolgoznod, Talpnyalász.
Igenis, felség!
Auróra igent mondott.
Minden tökéletesen terv szerint...
halad.
Üdv!
Szép estét!
Üdv!
Próbáld kevesebb foggal!
Ez milyen?
Most az üdvözlést!
Nagyon kedves, hogy meghívtak.
Ne feledd: nem fenyegetés!
Nagyon jól esett a meghívásuk.
Jó. Ez jobb.
Egy kis meghajlást!
Az nem lényeges.
Nagyon szereti a fiút.
Kedves, hogy megteszed ezt érte.
Kedves?
Úrnőm...
Hát nem gyönyörű?
Hoztam neked valamit.
A szarvaidra.
Gondoltam, Fülöp családja így kényelmesebben érezné magát.
Ahogy te is.
Talán nem jó ötlet.
Nem...
Nincs vele gond.
Olyan izgatott vagyok!
Alig férek a bőrömbe.
Demóna az!
Vasvillák?
Az emberek olyan viccesek!
Ez nem olyan rossz.
-Aki elmozdul a helyéről, bitófára kerül. -Értem, uram.
Megjöttek.
Gondoltál már arra, hogy medvévé változtatsz?
Szerintem jó medve lennék.
A karmaik! Olyan erősek!
Miért beszélünk medvékről?
Érkezik Auróra, Múria királynője.
Köszönöm!
-Csodásan nézel ki. -Örülök, hogy itt lehetek.
Auróra, megtisztelő, hogy eljöttél.
Üdv Ulsteadben!
Gyönyörű hölgy vagy.
Értem, hogy ejtetted rabul Fülöp szívét.
Felség!
A virágok a hajadban. Allergiás vagyok rájuk.
Elnézést!
Jaj, ugyan! Semmiség. Gyönyörűek.
Érkezik Demóna.
Demóna, csodás újra látni.
Ő itt atyám, ulsteadi János király.
És anyám, Ingrith királyné.
Üdv az otthonunkban!
Roppant figyelmes önöktől, hogy meghívtak.
Csak semmi mosoly!
Szeretném bemutatni Hollót.
Remélem, nem volt nehéz megtalálni a kastélyt.
Miért lett volna nehéz?
Csak csevegni próbál.
Később elmagyarázom.
Nagyon könnyű volt.
Méltóságok, hölgyek és urak, a vacsora elkészült.
Kérem, érezzék magukat otthon!
Madár.
Ínycsiklandó.
Valami gond van?
Ez vas.
Felség, ahogy ön a virágokra allergiás, úgy taszítja őt a vas.
Fogalmam sem volt.
Vigyék el innen!
Kézzel kényelmesebb lesz enni, ugye?
Jól kitart a meleg időjárás, nem igaz?
Bizony, ki.
Nos, készültünk egy kis csekélységgel Fülöp és Auróra számára...
hogy megünnepeljük a jövőt, ami előttük áll.
Alig várom, hogy megint szaladgáljon itt egy gyermek.
Itt, a kastélyban?
Természetesen.
Ez a hely lesz az otthonuk.
Úgy hallottam, Aurórának saját kastélya van.
Igen, uram, így igaz.
Igen...
Kíváncsi vagyok. Hogy vált Auróra Múria királynőjévé?
Én tettem azzá.
Lenyűgöző a kastély. Egyszer látnotok kellene!
Igen, de úgy hallottam, van még egy kastélya.
Rosszul tudom?
Anyám...
Egy Múriában és egy, amit az apja hagyott hátra.
Lipót király, nemde?
Soha nem laktam a kastélyban. A népnek adtuk.
Úgy tudom, hercegnő is vagy.
Hiába halt meg Lipót. Vagy megölték?
Elnézést, meghalt vagy megölték?
Mindkettő.
Igazad van, nagy a hőség mostanában.
Rémlik egy történet egy kisbabáról.
Átokkal altatták el...
hogy soha ne ébredjen fel.
Tényleg?
Ki tenne ilyen szörnyűséget egy ártatlan gyermekkel?
Nagyon sokan vadásznak az ártatlan emberekre.
Gondolom, a fajtájuk egyetért.
Mi az, hogy a fajtánk?
Az emberekre gondol.
Múriából tündérek tűntek el.
Előlem meg a bor.
Emberi orvvadászok lopták el őket.
Ezt most hallom először.
Valaki parancsot adott nekik.
Mintha megvádolná a királyt.
Nem, ilyet nem mondott.
Várjunk... Bocsánat, de ki lopna tündéreket?
Felség, kötelességem jelenteni, hogy két parasztot holtan találtak...
Múria határánál.
Már napokkal azelőtt eltűntek.
Értem.
Igen, mind értjük.
A határokat nem védik, de az embereket nem látják szívesen. Igaz?
Mire céloz pontosan, felség?
Ártatlan embereket ölnek meg Múriában...
ő pedig tündérekről fecseg.
Neveljék meg az állatokat!
Vagy megteszem én.
Ha nem ismerném a helyzetet, ezt fenyegetésnek venném.
És így van?
Mégis mi?
Ismeri a helyzetet?
Elég!
Tedd le!
Kérlek, le a macskával!
Ünnepelni gyűltünk össze.
Elnézést, ez igaz.
Tartsuk észben, miért vagyunk itt!
Auróra új életét ünnepeljük.
-Csin-csin! -Egészségünkre!
Demóna, remek munkát végzett...
ahogy a természetének ellentmondva felnevelte a gyermeket.
De most...
Auróra végre...
igazi családi szeretetben részesül.
Igazi anyja lesz.
Semmit nem bánok jobban annál...
hogy nem született lánygyermekem.
De ez ma megváltozik.
A mai naptól fogva Aurórát lányomnak fogadom.
Őrök!
Boszorkányt engedtünk az otthonunkba!
Állj le!
Nem lesz egyesülés.
Nem lesz esküvő.
-Demóna! -Óvjuk meg a királyt!
Demóna, kérem, fejezze be!
János, úgy félek!
Mit művelt velem?
Apám!
János!
Indulunk haza.
János!
Elátkozta.
Elátkozta!
Demóna átkot szórt a királyra!
Mégis mit tettél?
Nem tettem semmit.
Auróra, indulunk haza.
Auróra!
Ébreszd fel!
Könyörgöm, ébreszd fel!
El az útból!
A hálószobába!
Ez valódi mágia, nem tudjuk visszafordítani.
Biztosan van valami sebhely.
Ahol belé juttatta a mágiát.
Őrizzék meg a király méltóságát!
Mind láttuk, mit tett vele Demóna.
Úgy sajnálom!
Ha a királyra átkot szórtak, az az egész királyságra kihat.
Ő csak békét akart.
Az egész az én hibám.
Kedvesem, nem kell bocsánatot kérned.
Demóna mindenkire veszélyes.
Leginkább rád.
Mindent megteszünk, hogy megvédjünk téged.
Biztosan vissza lehet fordítani.
Anyám, megpróbálnád megcsókolni?
Igaz szerelem, ilyesmi.
Kétlem, hogy az beválna.
Megmenthetné vele.
-A csók csak egy csók. -Kérlek, anyám!
Jól van.
Békét akartál...
hát most nyugodj békében!
Én megmondtam.
Ez nem egy tündérmese.
Vissza kell mennem Múriába.
Nincs más megoldás.
Várj! Gyere ide!
Meg kell keresnem!
De késő éjjel van.
Feloldja az átkot. Megteszi.
Akkor hadd menjek veled!
Nem. Maradj a családoddal!
Te vagy a családom.
Hadd menjen, Fülöp!
Talán ő megmentheti apádat.
Demóna!
Keresztanyám!
Gyere vissza, kérlek!
Nincs Múriában.
Holló!
Senki nem látta.
Úgy örülök neked!
Sehol sem találjuk.
És ha soha nem tér vissza?
Örökre ember maradok.
Meg kell találnom!
Csak ő oldhatja fel az átkot.
Mondd, hogy halott!
Megsebesítette a vas.
A folyóba esett, lezuhant a vízesésen.
Hol van a feje?
Volt ott más is.
Egy másik lény.
Kihúzta a tenger mélyéből.
Hogy nézett ki?
Mint ő.
Az égig emelte a testét.
Lecsap egy sérült állat, és már társa is van.
Fel kell készülnünk a háborúra!
Demóna elátkozta a királyt!
Maradjanak bent!
Demóna elátkozta a királyt!
Ha Conall nem lel rá, már meghalt volna.
Ezzel akarták megölni.
Ti is halljátok?
Az emberek üzennek.
Tisztán hallom.
Meg akarnak ölni minket.
Az emberek évszázadok óta vassal harcolnak ellenünk.
És majdnem elpusztultunk miatta.
Csak több konfliktust szül, ha parasztokat ölnek meg Múriában, Borra.
Vasat nyertek ki a földből...
kardokat és pajzsokat készítettek, pusztítottak minket.
De ez...
Ez tényleg a vég.
A nép itt biztonságban van.
De meddig?
Az emberek megtalálnak. Nem állnak le.
Háborút ajánlok.
Háborút ajánlok!
Azonnal!
Túl sokan vannak.
Túl sok királyság.
Conall, új módszert találnak majd, hogy legyőzzenek minket.
Nem győzhetünk.
Nem győzhetünk!
Így biztosan nem.
Nem. Tévedsz, Conall.
Van valamink, amivel nem számoltak.
Itt van nekünk ő.
Hatalmasabb az ereje a miénknél.
Sérült, Borra.
Kik vagytok?
Emberszagod van.
Talán tévedtem veled kapcsolatban.
Conallnek ott kellett volna hagynia a tengerben, hogy meghalj.
Nem.
Ott van, ugye?
Ott van benned.
Látjátok?
Látjátok, milyen ereje van?
Ez ment majd meg minket.
Megmentettél.
Gyere!
Megmutatom, kik vagyunk mi.
Sötét árnyak vagyunk.
Ahogy te is.
Már csak mi maradtunk.
Titokban élünk itt, az emberektől távol.
Nézd!
Ahogy emberi királyságok születtek, el kellett rejtőznünk...
a világ minden pontja elől...
hogy életben maradhassunk.
Sokan odavesztek.
Néhány nemzedékkel ezelőtt...
a fajtánk mindenhol ott volt.
A tundrán.
Az erdőkben.
A dzsungelben.
A sivatagokban.
Most a menedékünk csupán...
ez a barlang.
Innen származunk.
Hallgasd! A szél játékát!
Ugrás!
A gyermekeknek a fák és a folyók fölött kellene szárnyalniuk.
Ehelyett száműzetésben élnek.
Majd én megvédem őket.
Hogyan? Az emberek elleni háborúval?
Egész életemben ellenük harcoltam.
Nem mindegyikük ellen.
Egyet te magad neveltél fel.
Talán nem kell elbújnunk az emberek elől.
Talán élhetünk félelem...
és háború nélkül.
Kompromisszumot köthetünk.
Az nem lehetséges.
Megvagy!
Üdv az új otthonodban!
Aggódtunk érted, kedvesem.
Felség!
Nem találtam meg.
Megszakad érted a szívem.
Teljesen beárnyékolta a boldogságod.
Tudtam, hogy ellenzi a házasságot.
Nem bízott a királynői ösztöneidben.
Amikor megláttam a vacsoránál...
a letakart szarvaival...
ahogy meggörnyedt...
Nem meglepő, hogy így lecsapott.
Azt sem tudom, mihez kezdjek.
Tiszta szívedből szereted, ugye?
A fiamat.
Leírhatatlanul.
A szeretet gyógyít majd meg.
Mindenkin az segít.
Lépjünk tovább közösen...
egy családként!
Múria minden lakosát...
Mi ez a zaj?
...és a távoli királyságok népét a király és a királyné meghívja...
fiuk, Fülöp...
és Auróra három nap múlva tartandó esküvőjére.
Mindenkit szívesen látunk.
És mindenkire számítunk!
Hallottátok ezt? Meghívtak minket a kastélyba!
Tudtam, hogy Auróra nem feledkezik meg rólunk!
Mindig is tudtam, hogy engem meghívna.
Örülök, hogy ti is befértek.
Ki megy férjhez?
Auróra, nem kell az esküvőn gondolkodnunk.
A királynénak igaza van.
Tartozunk ezzel mindenkinek...
főleg a királynak.
Na és Demóna?
Eltűnt.
A főnix.
Azt mondják, ő volt az első sötét árny...
aki évszázadokig fejlődött.
Te vagy az utolsó leszármazottja.
Egy vérből valók vagytok.
Egyek vagytok.
Hatalmad van élet és halál fölött...
a pusztítás és az újjászületés fölött.
A természet legnagyobb csodája a valódi átalakulás hatalma.
Átalakultál, amikor Aurórát nevelted.
Amikor szeretetet találtál...
a rengeteg fájdalom közepette.
Arra kérlek, tedd félre a dühöd...
minden fájdalmad...
és ne használd őket!
Segíts békét kötnünk az emberekkel.
Mert a béke...
a sötét árnyak utolsó átváltozása lehet.
Múria az utolsó otthonunk a világon.
Te mégis embert neveztél ki királynőnek.
A szeretett lányodat.
Nekem nincs lányom.
Átállt az ő oldalára.
Most hallottuk a hírt.
Három nap múlva esküvőt rendeznek a kastélyban.
Mindenhonnan emberek jönnek majd.
Akkor kell lecsapnunk.
Megöljük Ulstead királyát és királynőjét...
meg a herceget is.
A birodalmuk el fog esni.
Az árnyak ismét felemelkedhetnek.
A tündérek készítették.
Ez volt rajtam, amikor a királyhoz mentem.
Biztosan tökéletes.
Szerintem is.
Felség, elbűvölő a lány.
A családi háttere ellenére is.
Az nevelte fel, aki átkot szórt rá.
Kész csoda, hogy Fülöp herceg rátalált.
Az is csoda, hogy egyáltalán él a gyermek.
Köszönöm szépen!
Nagyon finom.
Ha felnövök...
itt élek majd veled, Múriában.
Vigyázunk majd egymásra.
-Mondd, mi bánt! -Semmi.
Auróra, ismerlek.
A sok ékszer...
a frizura...
a rengeteg szabály.
Szinte megfulladok.
Nem érzem magam Múria királynőjének.
Mintha megváltoztam volna.
Figyelj...
én abba a lányba szerettem bele, akit az erdőben láttam.
Nem kell megváltoznod.
Nem akarom, hogy megváltozz.
Nem kellett volna kendőt adnom neki.
Vaspor
Ez az!
Nos...
Működik?
Csak pár tündérem van a kísérletekre...
és aprólékos munka kinyerni az anyagot.
Mit kell kinyerni?
Sírvirágok.
A tündérek sírján nőnek, benne van minden erejük.
Ha a virágport vasporral keverjük...
a keverék véget vet egy tündér életének.
Több ezerre van szükségünk.
Hadd lássam!
Jól van.
Szóval...
Végre enyém lesz Múria.
Nincs több tündér.
Legyetek éberek!
Itt találtam őket.
Kitűnő.
Mi lesz, ha visszatér a szárnyas lény?
Amiatt ne aggódj!
Készen állunk.
Szedjetek sírvirágot!
Munkára!
Őrök, maradjatok éberek!
Legyen kéznél a fegyveretek!
Mozgás!
Demóna...
Erre a helyre temetkezünk.
Tönkretették.
Az emberek már csak ilyenek.
Sáskákként lepik el a világot.
Véget kell vetnünk ennek.
Évekig foglalkoztál egy emberrel...
most a te népedre koncentrálj!
Tűz!
Újratöltés! Tovább!
Tűz!
Újratöltés! Ott jön még egy!
Ne széledjetek szét!
Hamarosan elhagyjuk Múriát.
Fogjátok meg egymás kezét, szárnyát...
farkincáját, amit értek!
Hé, itt vagyunk! Itt vagyunk!
Őrök, tartsátok a pozíciót! Tartsátok a pozíciót!
-Elnézést, uram! -Álljon meg!
A menyasszonnyal vagyok.
Az utasítások szerint a másik lények foglalnak először helyet.
Én nem ember vagyok.
-Hanem holló. -Micsoda?
Holló. A fekete madár.
Isteni ez a rizs.
Az ifjú párt kellene megdobálni vele.
Micsoda? Pazaroljam a rizst?
Mi ez a fennakadás?
Engedjenek be!
Miért nem mehetnek be az emberek?
Miért nem mehetünk be?
Tudom, balszerencsét hoz...
de látni akartalak.
Neked hoztam.
Sírvirág?
Ezt hol szerezted?
Anyám adta.
Felkelt a nap. Ma házasodunk.
Anyám adta.
Hová üljünk, Röppendér?
A bal oldalra. A menyasszonnyal vagyunk.
Így van.
De a vőlegény is aranyos.
Így van.
Én mindkettejükkel vagyok.
Na.
Ez meg mi?
Ide csak én jöhetek be.
És én már itt vagyok, szóval tűnés!
Demóna, hagyja abba!
Demóna!
Nem ő tette.
Kifelé!
Mielőtt hívom az őrséget!
Az eltűnt tündérek.
Azt mondtam, tűnés! Nem hallottad?
Mit műveltél?
Te tündér vagy.
Hogy merészelsz így hívni?
Én a nemes Talpnyalász vagyok...
és a királynénak dolgozom.
Elvette a szárnyaidat.
Szabadon kell engedni őket.
Múriában a helyük.
Ahogy neked is, Auróra.
Egy ember, aki elárulta a népét.
Maga átkozta el a királyt.
Kedvesem!
Talán királynő vagy...
de nagyon fiatal is.
Embereket irányítani bonyolultabb...
mint mezítláb szaladgálni a mezőkön, virággal a hajadban.
Amikor fiatal voltam...
a családom birodalma Múria szomszédságában volt.
Egy könyörtelen tél folyamán...
elfagyott minden termés...
és az emberek szenvedni kezdtek.
A falakon átnézve láttuk...
hogy a tündérek jólétben éltek.
A fivéremmel úgy gondoltuk, elvehetnénk, ami kell...
de apám, a király, kedvességgel próbálkozott.
A nép helyett a békét választotta, és a fivéremet küldte el tárgyalni.
Soha nem tért vissza.
Azok a barbárok...
a lények, akik még beszélni sem tudtak, megölték őt.
Ezt nem hiszem el.
Az emberek félni kezdtek.
Leváltották apámat.
Káosz uralta a birodalmat. Engem száműztek.
Ulsteadi János királlyal kényszerültem összeházasodni.
Egy másik gyenge uralkodó, aki megértésről és udvariasságról papolt.
Most a saját fiamat is...
elvakítja a béke illúziója.
A béke ára nem lehet az, hogy elbukunk.
Zárjátok be!
Háború közeleg.
Ne! Ne!
Bár itt lennél velem!
Conall békét akart...
erre vassal lyuggatták szét a testét.
Most háborúba lépünk.
A küzdelem megkezdődik!
Együtt győzedelmeskedünk!
Együtt harcolunk.
Nem kegyelmezünk nekik!
Gyerünk! Indulás!
Előre! Előre!
Indulás! Indulás!
Hol vannak Fülöp vendégei?
Az emberek gyakran késnek.
Indulhat a zene.
Gyerünk! Gyerünk!
Eltűnt.
Hé!
Ez csapda! Fedezékbe!
Felség...
a tenger felől közelednek.
Megszökött!
Lefelé, gyerünk!
Őfelsége!
Várjanak a parancsra!
Átkutatni a szobákat!
Nem lehet messze!
Türelem!
Mi folyik itt?
Most!
Tűz!
Ne!
Ugyanúgy néznek ki, mint ő.
Visszavonulás!
Hátra!
Demóna háborút indított.
Először az apám, most meg ez.
Fülöp! Nem ő átkozta el.
-Demóna. -Micsoda?
Nem ő szórt átkot.
Anyád tette.
Miket beszélsz?
Az orsóval tette.
Még mindig benne van az átok.
Az anyád apád ellen használta fel.
Nézd!
Ugyanolyan.
A templomba zárta a népemet.
Ez nem esküvő.
Ez egy csapda.
Ne feledd, honnan jöttél!
Ne feledd, ki vagy!
Én már döntöttem.
Most rajtad a sor.
Maradj lent!
Oszolj!
Utánam!
Támadás!
-Tüzelj! -Tüzelj!
Ne!
Nénéim! Nénéim!
Túl nehéz!
Auróra!
Holló! Hát itt vagy!
Mi folyik itt?
Fegyvert fordít!
Fordítsátok! Gyerünk!
Anyám!
Le kell állítanod ezt!
Háború van.
Ez nem háború. Hanem mészárlás.
Fülöp, nem érted.
Ezek a lények állnak közénk...
és mindazon dolgok közé, amikre szükségünk van a túléléshez.
Tévedsz.
Összefoghatnánk velük.
Ostobaság ezt hinned.
Fogalmad sincs, milyen harcolni a saját népedért.
Hazudtál nekem.
Megvédem a királyságot...
és a trónodat.
Na és apa?
Őt is megvédted?
A herceg nem érzi jól magát.
Kísérjétek a szobájába!
Most!
Felség, megállj!
Add fel! Add fel!
Anya átkozta el a királyt, hogy elpusztítsa a népet.
Az embereid fizetnek meg érte.
Tennünk kell valamit!
Viszlát, lányok!
Ne, gyere vissza!
Röppendér! Ne!
Ne!
Hé, maga, vissza az emberekhez!
Fuss, Auróra!
Engedjék el!
Ne! Ne!
Keresztanyám!
Ezt Röppendérért!
Elkaptuk!
Gyerünk! Futás!
Erre! Erre!
Gyerünk!
Leállni!
Ez nem az én harcom.
Anyám háborút akart, ti meg megadjátok ezt neki.
Nem hagyom, hogy a gyűlölete tönkretegyen egy birodalmat, sem ezt, sem a tiéteket.
Az én kezemhez nem fog vér tapadni.
Erre! Erre!
Demóna visszatért!
A királynét támadja.
Visszavonulás! Visszavonulás!
Leállni!
Le a fegyverekkel!
Megjött a gonosz, akit ígértem nekik.
A ti fajtátok kiszámíthatóbb, mint az ember.
Elég!
Vagyis majdnem.
Állj!
Sajnálom, hogy kételkedtem benned, de ez nem te vagy.
Van más megoldás.
Tudom, milyen vagy.
Ismerlek.
Dehogy ismersz.
De, igen.
Te vagy az anyám.
Ne!
Tudod, mi tesz valakit jó vezérré, Auróra?
Az, hogy képes félelmet kelteni az alattvalóiban...
amit felhasznál...
Őfelsége!
...az ellenség ellen.
Ezért...
elregéltem nekik a gonosz boszorka történetét...
aki elátkozott egy hercegnőt.
Nem számít, ki ébresztette fel Csipkerózsikát.
Mind rettegtek.
A történetből legenda lett.
Tudom, szörnyetegnek tartasz.
De amit a királlyal, Demónával, a fiammal tettem...
mind Ulstead javára vált.
Elárultad a néped, és ezért megfizetsz.
Demóna halott!
Nem kell félelemben élnünk!
Gyere vissza!
Ulstead végre szabad!
Engedjenek el!
Mi folyik itt?
Nézzenek oda!
Szia, Szörnyi!
Hiányoztál.
Talán beütötted a fejed?
Be, bizony.
Fülöp!
Igen?
Szereted a lányomat?
Az életemnél is jobban.
Jó.
Azt hiszem, ez a tiéd.
Az átkok nem érnek véget.
Fel kell őket oldani.
Hát vége.
Soha többé nem harcolunk.
Ulstead soha többé nem támad Múriára.
Ettől a naptól fogva...
éljük az életünket...
és jól kijövünk egymással...
békében.
Együtt.
Ma esküvő lesz.
Nemcsak két ember kel egybe...
hanem két királyság is.
Mindenkit meghívunk...
biztonságban lesztek...
és szívesen látunk titeket.
Üdv!
Nem élhetünk szörnyek...
Jó volna, ha eltakarnád a szarvaidat.
Bár látna most Conall!
Borra...
ideje hazajönnötök.
Üdv!
Idejössz egy kicsit?
Igen?
Átadnál?
Soha.
Nem.
Oltárhoz kísérnél?
Persze.
Elnézést, ha esetleg szétmarcangoltam valakit!
Az ott...?
Vissza tudja változtatni.
Azt hiszem.
Csak ha beleegyezünk.
Apám!
Úgy örülök neked!
Erről a pillanatról álmodtam.
Két birodalom végre egyesül.
Hála neked.
Olyan büszke vagyok rád! Nagyon.
A zöld jobban áll neki.
Nem, a rózsaszín.
Nem, zöld.
Rózsaszín.
-Zöld. -Rózsaszín.
Röppendér!
Tökéletes.
Elengedheted.
Szedd össze magad!
Két királyságot egyesítünk, amiket...
szétválasztott a félelem.
Ma azt tanítottátok meg nekünk, hogy nem az számít, honnan jöttünk...
hanem az, kit szeretünk.
A gyűrűket, kérem!
-Fülöp, fogadod-e... -Igen.
-És te, Auróra... -Igen.
Férjnek és feleségnek nyilvánítalak benneteket.
Megcsókolhatod a menyasszonyt.
Mosolyogsz.
Új nap virradt.
Valóban.
Jó reggelt!
Maradtok még?
Csak egy kicsit!
De ne aggódjatok...
találkozunk a keresztelőn!
A feliratot fordította: Kohl János