EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Grunnet ønsket om britisk naturalisering velger Hans Kongelige Høyhet, -
- prins Philip av Hellas og av Danmark,
- å oppgi sitt greske statsborgerskap... - Vær så god, sir.
...samt alle sine utenlandske titler.
For fremtiden vil han derfor bære tittelen løytnant Philip Mountbatten,
- i Den kongelige marine. - Og her, takk.
Philip Mountbatten...
Jeg...
Jeg tilkjenner med dette deg og dine arvinger av det mannlige kjønn, -
- og av ditt rettmessige opphav, de opphøyde titler baron av Greenwich -
- jarl av Merioneth, og hertug av Edinburgh, -
- og utnevner deg samtidig til ridder -
- av Hosebåndsordenen.
- Gratulerer. - Takk, sir.
- Godt gjort. - Takk.
Ja?
Og?
De kom seg gjennom det, og det gjorde jeg også.
Men de hadde nok foretrukket en trivelig, rødmusset marki -
- som går på rypejakt ved grensen til Skottland.
Ville ikke du også fortrukket en staselig adelsmann fremfor en hjemløs tysker?
Nei.
Det hadde vært i overkant pent og pyntelig.
Er du nødt til å røke? Du vet hvor jeg misliker det.
Synd, for jeg liker det inderlig godt.
Men, i likhet med en hel del annet, vil jeg gi avkall på det for din skyld.
Du har ennå et døgn på deg til å skifte mening.
Tror du jeg kan skifte mening etter alt det der?
Nei. Det er for sent nå.
Jeg har fraskrevet meg alt.
Eller sikret deg den største prisen av dem alle.
Det er i alle fall det de mener.
Og det samme mener jeg.
Pass opp...
Vi sees i morgen.
Prøv å få deg litt søvn.
Du også.
På en marineoffisers utdrikningslag? Jo, det hadde saktens vært noe!
Takk skal du ha.
Et spørsmål til dere begge:
Jeg ante en smule blod i spyttet mitt i går morges.
- Burde det bekymre meg? - Vel, jeg er ingen lege, sir.
- Om det kun var noen dråper... - Ja, det var det.
Da skyldtes det nok det kalde været. Det setter seg så lett bak i halsen.
Det kalde været, ja. Akkurat som jeg tenkte.
Vognen vil også være kald, Peter.
Jeg har bedt dem utstyre den med varmeflasker, sir.
Godt jobbet!
I himmelens navn, James!
Du strever da fanden så mye med den kragen!
- Beklager, sir. Nesten ferdig nå. - Du gjør det med vilje!
Sir, vi tenker vel ikke å la en liten bagatell av en krage opprøre oss slik?
Nei takk, James. Blikket på meg, sir. Opp med haken.
Unge Sally var søt som en dukke -
- men flørtet hemningsløst uten å mukke -
- hun satt rett som det var over skrevs på en kar -
- og hvinte: "Sir! De har en høne å plukke!"
Akkurat.
Jeg kjente grevinnen av Bray likeså -
- og -
- du undres nok når jeg forteller deg nå, -
- at tross hennes stilling, rang og bevilgning...
Deres Majestet.
...var fitten hennes udannet som få!
Er vi klare?
Du ser nydelig ut.
Dette skal gå bra.
Greit.
Da braker det løs.
Rolig nå!
Er vi de siste?
- Ja, sir. - Bra.
- Kom så, Winston. - Vent, vent.
Nå!
Eier ikke Winston skam i livet?
Det er et kongelig bryllup, ikke et valgkampmøte.
Dette er skandaløst!
Men man kan ikke annet enn å beundre ham.
Der har vi stakkars Attlee. Statsministeren vår.
- Ingen reiste seg for ham. - Nei.
Vel, vel.
Winston tror fremdeles at han er nasjonens store far.
Dette er lord Mountbattens store verk. Det er han som står bak alt sammen.
Mannen som ga bort India.
Kjære forsamling!
Vi er samlet her i dag, for Guds åsyn, -
- og i denne menighetens nærvær, -
- for å forene denne mannen og denne kvinnen -
- i hellig ekteskap.
Hvem gir bort denne kvinnen som skal bli gift med denne mann?
- "Jeg, Philip..." - Jeg, Philip...
"...tar deg, Elizabeth Alexandra Mary..."
...tar deg, Elizabeth Alexandra Mary...
Du vet vel hvorfor søstrene hans ikke er her?
- Alle tre er gift med nazister! - Vær stille med deg!
- Fremstående nazister! - Etter Guds hellige befaling...
- "Jeg, Elizabeth Alexandra Mary..." - Jeg, Elizabeth Alexandra Mary...
- "...tar deg, Philip..." - ...tar deg, Philip...
- "...til min ektefelle." - ...til min ektefelle.
"For å være ham tro og bli hos ham..."
For å være ham tro og bli hos ham...
"...fra denne dag og for all fremtid..."
...fra denne dag og for all fremtid...
- "...i gode og onde dager..." - ...i gode og onde dager...
- "...i fattigdom og rikdom..." - ...i fattigdom og rikdom...
- "...i medgang og i motgang..." - ...i medgang og i motgang...
"...for å elske og ære -
- og adlyde ham..."
- "Adlyde"? - Hun insisterte.
Det ble diskutert.
"Og adlyde."
...for å elske, ære og adlyde ham...
- "...til døden skiller oss ad." - ...til døden skiller oss ad.
Fullkommen perfeksjon. Takk!
- Deres Høyhet. - Man må jo tilkjenne henne såpass.
Det er litt av en seier.
Ikke ett eneste individ støttet dette ekteskapet.
Ikke én eneste alliert, hverken blant hoffet eller i regjeringen.
Men her står vi, altså.
Virkelig bedårende. Kunne vi nå be brudgommens familie komme frem?
Hun evnet å rundsnakke oss alle, nesten uten å måtte åpne munnen.
- Du overvurderer henne. - Og du undervurderer henne.
De to siste døgnene har virkeligheten begynt å synke inn.
Philips familie, blant annet.
Bare se på moren hans.
- Hun kommer visst rett fra sanatoriet. - Og er kledd som en nonne.
- Er vi klare? Én, to... - En huner-nonne.
Ein, zwei, drei.
- Wunderschön! - Aber ich...
- Se mot meg, takk. Er alle klare? - Fabelhaft!
Aldeles strålende. Takk skal dere ha.
Deres Majesteter?
Meget sjarmerende. Er alle klare?
Takk.
- Hva er dette? - Dette er min presang til deg.
Får jeg åpne den?
Nei, men far!
Om ditt -
- ekteskap blir like lykkelig som mitt har vært -
- vil jeg ikke at du skal gå glipp av et eneste øyeblikk.
Lilibet? De venter.
Takk.
Legg den oppi.
- Bertie? - Er dere klare?
Er alle sammen klare? Margaret?
- Sir. - Takk skal du ha.
Takk.
Vi vil se kongen!
TOLV MÅNEDER SENERE
Gravid i åttende måned, Seacliffe Beach
Philip og Charles på øyen Lindisfarne
Annes dåpsseremoni
Familiefotografering på Balmoral
Roerlaget, Malta 1951
Den kongelige marines finaler i roing, Malta
Ro! Ro, for ville helvete!
Inn med dere! Nå begynner vi!
Tusen takk for at dere kom. Så bra, der var dere!
Kom så, dere to, inn med dere. Vi kan ikke begynne uten dere.
- Kom nå, gutter. - Ja, ma'am.
Takk.
Da ber jeg om stillhet for Hennes Kongelige Høyhet, Prinsesse Elizabeth!
Takk for det, Martin.
Som dere alle sikkert er klar over, -
- vil min kjære ektemann ganske snart slutte å kalle seg løytnant Mountbatten, -
- for i stedet å bli kapteinløytnant Mountbatten.
Takk skal dere ha!
Hvilket antagelig innebærer at jeg må sy en ny kommandoløkke på uniformen din.
En halv kommandoløkke, kjære. En halv kommandoløkke, mine herrer.
Jeg ba derfor de to viktigste personene i rommet om å ta seg av utdelingen.
Hallo? Dette er Charteris. Ja?
Godt gjort!
Se der, ja! Nå var du flink, Charles!
Takk og takk og takk!
Takk skal dere ha!
Viktig telefon fra London, ma'am.
Charles! Anne!
Vent, barn, vent.
De venter i den grønne salongen, ma'am.
- Hvor er bestefar? - Han er ovenpå, sammen med legene.
Vent her med barnepiken, vi er tilbake om et øyeblikk.
Vent, Charles. Kom hit.
- Mamma. - Så godt at du er her.
- Vi kom så fort vi kunne. - Jeg vet det.
- Jeg er så lei for det. - Bestemor.
Operasjonen pågår fortsatt. Det har gått to timer.
Han er hos legene nå...
Der har vi ham.
Jeg kan meddele at operasjonen var vellykket, -
- og at tilstanden til Hans Majestet for øyeblikket er tilfredsstillende.
Takk, doktor.
Det er da gode nyheter, er det ikke? Går det bedre med deg?
De siste stemmene er nå blitt talt opp, og Winston Churchill er nok en gang -
- statsminister i Storbritannia og Nord- Irland. Det konservative partiet maktet...
Ingen bacon.
Litt bacon kan da ikke skade? Det har gått fem uker.
La oss kjøle dette ned.
Sørg for at eggene er skikkelig skrelt. Skallet kan forårsake irritasjoner.
Og skru ned det bråket. Han er statsminister i morgen også.
- Klare? - Klare.
La oss få ham på bena igjen.
...som tiltrådte sitt embete i en alder av 83.
Det nye kabinettet vil bli kunngjort i løpet av de neste dagene.
God morgen, Deres Majestet.
- Din første dag tilbake på jobb! - Hvem vant?
Hvem var det som vant?
Mr. Churchill, Deres Majestet. Med sytten seter.
Fint for ham! Uten at du har hørt meg si det!
...Mr. Winston Churchill.
De prøver stadig å holde ham utenfor, men han karer seg fortsatt opp igjen.
Det er en lykkelig stund for meg å bli valgt for annen gang -
- til å være dette landets statsminister.
Det denne nasjonen trenger, -
- er flerfoldige år med et sterkt og stødig -
- og erfarent styre.
Gratulerer, sir. Dr. Moran vil gjerne treffe Dem.
Ja, du vant nettopp et parlamentsvalg, men likevel...
Hundreogfemtifem over 90. Vi klarer bedre enn som så, Winston.
Ta en titt på denne, er du grei.
Under krigen fikk vi matematikere til å tyde det som var umulig å forstå.
Jeg trenger en ekspert til å tyde denne språkbruken.
Holder de noe skjult for meg?
Jeg ville ikke bekymret meg så voldsomt for hans lungebesvær, -
- alderen og røkingen tatt i betraktning.
Infeksjon i slimhinnene er ikke uvanlig. Bronkoskopien burde bekymre oss mer.
De ville ikke utført et slikt inngrep med mindre de så etter noe alvorlig.
Og besynderlig nok nevner de ingenting om resultatene.
Men de skriver utførlig om bortskjæringen av lungen.
Som de gjennomførte på bakgrunn av "strukturelle forandringer".
Hva skal "strukturelle forandringer" bety?
Det er det legene sier når de vil unngå ordet det nesten alltid er et tegn på.
Hvem er denne mannen?
Bare en anelse.
- Man ønsker jo ikke å overdrive det. - Man ønsker ikke å se uvel ut heller.
En syk -
- konge tjener ingen hensikt for noen.
Der må ikke finnes spor av svakhet.
Ei heller sårbarhet.
Å, takk skal du ha.
Evening Chronicle!
NASJONEN JUBLER
- Hva er det? - En lenestol, sir.
- En mann på hans alder trenger... - Han her sitter aldri ned. Få den bort.
Mr. Churchill, Deres Majestet.
Deres Majestet.
Folket har talt.
Partiet ditt har vunnet valget, -
- og som... som deres monark, -
- anmoder jeg deg herved om å danne regjering i mitt navn.
En ære jeg påtar meg med takknemlighet.
Min kjære Winston! Gratulerer så meget!
Er det fryktelig grunnlovsstridig av meg å uttrykke hvor dette gleder meg?
Jeg har savnet våre ukentlige samtaler.
Forgjengeren din er en dyktig parlamentariker -
- og en god mann.
Like fullt: som medmenneskelig selskap, og som medmenneske...
En tom drosje stanset foran Underhuset, og ut steg Mr. Attlee.
Ja, nemlig.
- Og nå kan du gi meg dine gratulasjoner. - For hva?
For min raske tilfriskning!
Jeg kom visst meget lettere til hektene enn de fleste hadde forventet.
Ja.
Jeg hadde aldri tenkt over hvordan det å puste med kun én lunge ville føles.
Men det viste seg å ikke være store forskjellen.
Godt å høre.
Men det vil nok være klokest å la prinsesse Elizabeth gjennomføre -
- reisen gjennom Samveldet.
Eller hva synes du?
- Er hun klar for det? - Ja, det vil jeg mene.
Dessuten burde vi nok snart gi henne en myk start på oppgaven, eller hva?
Burde vi?
For å holde et øye med fremtiden.
En fjern fremtid.
- Velkommen tilbake, sir. - Hva skal dette bety?
- Det er fjernskriveren. - Sett den ovenpå.
- Er alt slik De husker det, sir? - Ja! Alt er nøyaktig slik jeg husker det.
Damer! Damer! Men hvem er så dette?
- Miss Venetia Scott, sir. - Et nytt tilskudd til staben.
- Et godt valg, vil jeg mene. - Takk, sir.
Jeg hadde håpet å være ferdig med dette stedet.
Lar du oss være alene et øyeblikk, Jock?
Takk.
Hvordan virket kongen?
Han snakket meget om bedringen, og hvor raskt han var kommet til hektene.
Hvilket alltid får en til å frykte det verste. For ikke å snakke om sminken.
Han hadde på seg rouge!
Stakkars mann.
Han har kreft.
Hva?
- Hvem vet om dette? - Ingen.
Aller minst han selv.
- Sir? Lunsj? - Vi spiser her inne.
La oss se hva de har hatt på menyen de siste fem årene.
- Så han er døende? - Vi skal alle dø.
Det er selve forutsetningen for livets tilstand.
Kommer han til å dø i morgen? Nei.
Hva med i overmorgen? Eller dagen etter det igjen?
Dette landet trenger en sterk leder.
- Vel, jeg er da sterk! - Men du er også sliten, Winston.
Det er vi begge to.
En slik situasjon ville kreve enorme mengder overskudd.
Og jeg skal ikke lyve: Jeg har vurdert å trekke meg, for Anthonys skyld.
For din skyld.
Men siden innså jeg at en slik situasjon også ville kreve statsmannsegenskaper.
Partiet trenger meg. Nasjonen trenger meg.
Hun trenger meg.
- Hvem da? - Henne!
Å, henne, ja.
Dette er spisestuen i Clarence House med en beskjed til husets kjøkken.
- Spisestuen kaller kjøkkenet! - Ja! Spisestuen kaller kjøkkenet!
Pokker ta!
Sjekk kretsene og øk strømstyrken gjennom smeltetråden.
Dere, jeg må gå.
- Frokost med din mor? - Og Margaret.
Tenk det! Om en time skal jeg se nærmere på gardinstoff!
Nemlig!
La oss velge ut gardiner.
- Hvor hen, ma'am? - Buckingham Palace, takk.
Buckingham Palace.
Jeg skjønner.
Dronningen ber om å få treffe Dem.
Ja, vi ser frem til å treffe doktoren da.
- Takk. Farvel. - Dagligstuen!
- Med en gang? - Ja!
Vi simpelthen elsker å bo i Clarence House, -
- og han har utallige idéer om hvordan det kan moderniseres.
Han er svært så snarrådig, faktisk.
Nå, Peter.
Deres Majestet. Deres Kongelige Høyheter.
Jeg må fatte en avgjørelse om julen.
Si meg, tror du kongen vil være frisk nok til å kunne reise til Sandringham?
Ja. For å være ærlig, tror jeg det kunne gjøre ham godt.
- Da er det avgjort. - Vil du reise sammen med oss?
Jeg?
Selvsagt ikke. Peter vil tilbringe julen hjemme, med sin egen familie.
Jeg tenker kun på fars beste.
Fikk han valget, ville han aldri sluppet ham ut av syne.
Det er sant.
- Han er svært knyttet til deg. - La meg snakke med Rosemary.
Nei, nei. Dette kommer overhodet ikke på tale.
Hvorfor ikke, mamma? La nå Peter diskutere saken med henne.
- Han tilbød seg det, tross alt. - La gå, da.
Men som kone vet jeg hva mitt svar hadde vært.
Jeg ville hatt min mann hjemme i julen, sammen med sine barn.
Ha meg unnskyldt.
Det fikk jeg med meg.
- Hva da? Nei, jeg er ikke ferdig. - Det blikket dere sendte hverandre.
- Å, Margaret! - Ingen må få vite dette!
Avisene tror jeg svermer for Johnny Dalkeith eller Billy Wallace.
- Mor og far også, for øvrig. - De er bare smågutter, mens Peter...
Jeg skjønner godt hvorfor du er tiltrukket av Peter. Men han er gift.
Doktor Weir, Deres Majestet.
Du fortalte meg at jeg ville kunne oppleve noe sårhet etter operasjonen.
Og muligens ha vanskelig for å puste.
Men du sa ingenting om dette.
- Er hosten tilbake? - Ja.
- Hvor ofte? - Hele tiden.
Da operasjonen ble foretatt, ble det, som De vet, -
- oppdaget noen strukturelle endringer.
Ja, selvsagt. Fortetningen i lungen.
Det er på tide at vi gir denne fortetningen et navn, sir.
Det var en svulst.
En ondartet svulst.
Jeg forstår.
- Men vi fikk fjernet den? - Ja, det gjorde vi.
Så hva er dette?
Vi fjernet den venstre lungen, sir. Men den høyre -
- har færre, men like fullt fremtredende fortetninger.
Så, hva er neste skritt?
Neste skritt?
Jeg argumenterte for at Hans Majestet skulle få vite dette der og da.
Pasienten har rett til å få vite hvor landet ligger.
Men jeg ble nedstemt. Man mente at om kongen følte seg frisk, -
- ville han kunne gjenoppta arbeidet uten unødig stress og bekymringer.
Jeg har to spørsmål.
Hvem er klar over hvor landet ligger?
Bortsett fra kirurgene?
Muligens statsministeren, sir.
Selvsagt.
Men ikke dronningen?
- Ei heller noen andre i min familie? - Nei, sir.
Og det andre spørsmålet?
Det er umulig å si sikkert, sir.
Så vidt jeg har forstått, gjorde kirurgene alt som stod i deres makt.
Og?
Kanskje snakker vi om flere år.
Men antagelig kun noen måneder.
Takk skal du ha.
God jul!
Kom så.
Nei, se!
Så henrivende. Virkelig henrivende.
Takk skal dere ha.
Takk. Takk skal dere ha.
Flott! Kom så, Charles.
- Sånn, ja. - Se nå!
Ma'am, Hans Majestet ber om at De slutter Dem til ham på hans kontor.
Han sa det haster, ma'am.
Greit.
Tar du deg av dem så lenge? Jeg er snart tilbake.
Da drar vi!
I tilfelle du lurer, har jeg ikke noe presserende å meddele.
Jeg ville bare ha litt tid med deg.
Om det er noe du vil spørre meg om, bare fyr løs.
Plager de deg?
Å, de eskene.
Ikke om man holder styr på dem.
- Selv i julen. - Ja, selv i julen.
Hva befinner seg oppi der?
Alt det som de vil at jeg skal vite, legger de øverst.
Alt de helst ser at jeg ikke vet om...
Kabinettmøter og orienteringer fra utenriksdepartementet -
- det gjemmer de helt nederst.
Hvilket også er grunnen til at det første jeg gjør, når ingen ser meg, er dette.
Tar du den for meg? Takk.
Blir du ikke lei av alt sammen?
Jo, det gjør jeg.
Og ensom?
Det hender.
Og derfor er det så viktig å ha det rette mennesket ved ens side.
Jeg var svært heldig med din mor, i så henseende.
Hva med din kjære?
Philip?
Vel, han...
Jeg er redd han har blitt litt besatt av å lete etter feil.
- At det var? - Vi pusser opp Clarence House nå,
- for å gjøre det til vår faste bolig. - Ja, stemmer.
Etter at han fikk overoppsyn med arbeidet, -
- legger han merke til feil og mangler ved alt han ser.
"Den bryteren sitter noen centimeter for høyt opp. Det dørhåndtaket er helt feil."
"Ikke vær tåpelig", sier jeg. "Et håndtak er et håndtak."
Jeg burde bli bedre kjent med ham.
Ta ham med på jakt.
- Ville han likt det? - Jeg tror han ville elsket det.
Når helsen din er bedre, kan vi dra tilbake til Malta -
- der han har marinen sin, og da vil alt bli bra igjen.
Selvsagt.
Men inntil videre er jeg fortsatt ikke frisk nok til å kunne reise.
Ikke lange distanser, i alle fall.
Noe som har innvirkning på min forestående Samvelde-reise.
Jeg lurte på om du hadde vært villig til å fylle plassen min, for å si det slik.
Helsen min er i bedring, men jeg er fremdeles ikke frisk nok...
- Vel, om du tror vi kan klare det... - Dere vil klare dere fint.
- Hvor går reisen? - Vel...
Ceylon. Australia.
Så videre til New Zealand og Bermuda. Og det er snakk om å begynne i Kenya.
Veldig bra!
Vi vil være borte i flere måneder.
Ja. Men det vil bety så mye for min far om vi gjør dette.
- Hva skal jeg foreta meg underveis? - Vi skal nok få satt deg i arbeid.
- Charles, kom tilbake! - Min jobb er å være marineoffiser, -
- ikke å smile som en imbesil ape mens du klipper bånd!
- Hva med barna? - Barna vil klare seg fint.
Uten sine foreldre, flere måneder i strekk?
- Pappa, vil du komme og leke? - Jeg kommer straks, vennen min.
Bare lek med bestefar så lenge, du. Flink gutt.
- Kom så, vennen. Pappa er opptatt. - Pappa kommer snart!
De vil ikke merke det.
- De er for unge til å forstå. - Kom, vær stille.
Og det vil bidra stort til fars rekonvalesens.
Charles, kom tilbake nå.
- Kan du komme og leke nå, pappa? - Charles!
Ja.
Takk.
- Hva skal vi leke? - "Bestemors fotspor"!
Kom igjen, da setter vi i gang. Men så er det leggetid!
Klar, ferdig...
Sir?
- Hvordan er været i dag? - Nokså tåkete for øyeblikket, sir.
- God morgen! - Dra til helvete!
Jeg er ikke sikker på om det er riktig tiltalemåte overfor kongen av England.
- Det er en perfekt morgen for and. - Hva behager?
Wolferton Splash, hadde jeg tenkt.
Milde Jesus.
Rørsangere, ser du?
Og krikkender! Nede under vidjekvistene.
Da jeg våknet, tenkte jeg vi kunne dra til Babingley Flat eller Eleven Acres.
Men til syvende og sist er det lite som overgår dette stedet, -
- med en hel pose patroner til å muntre en opp.
Hans Majestet er seg selv igjen.
Ja, det er han, du! Tilbake til sitt unge jeg!
Vi klarer oss. Svigersønnen min er i marinen.
Ja, om jeg nå klarer å håndtere en fregatt.
Du forstår det at adelstitlene og hertugdømmet...
- De er ikke selve jobben. - Sir?
Det er det hun som er.
Hun er selve kjernen i det du har forpliktet deg til.
Å elske henne.
Å beskytte henne.
Selvsagt vil du savne din karriere.
Men å gjøre dette for henne...
Å gjøre dette for meg...
Det kan være det aller største tegn på patriotisme.
Og kjærlighet.
Jeg forstår det, sir.
Gjør du det, gutt?
Gjør du faktisk det?
Ja, jeg tror det.
Så.
Nå drar vi og skyter noen ender, hva?
Tre ganger hurra for Hans Majestet! Hipp, hipp...
Hurra!
- Hipp, hipp... - Hurra!
Så snille dere er. Takk!
KONGEN
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Hilde Jørgensen