EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Lord Porchester. - Den här vägen.
Längst bort i baren.
- Hej. - Hej, Porchey.
- Var det lätt att hitta hit? - För taxichauffören, ja.
Ja, just det. Så bra.
Lord Porchester.
Är inte det här stället lite löjligt?
Två av mina största hatobjekt: gourmetmat och centrala London.
Men jag valde ett speciellt ställe för att ställa en speciell fråga.
Just nu önskar jag att jag vore poet och inte hästuppfödare.
Vill du gifta dig med mig?
Åh, Porchey.
- Det låter som ett nej. - Nej, det är inget nej.
Nej.
- Tolv "nej". - Det vill jag gärna. På ett villkor.
Att du inte längre är kär i henne.
Vem då?
Jaså, hon.
Jag vet hur nära ni stod varandra, och era familjer med.
Ja, hon och jag står varandra nära.
Jag kände hennes far. Våra familjer står varandra nära.
- Vi hade passat bra ihop. - Perfekt.
Det förnekar jag inte.
Men det var otänkbart.
För henne fanns bara Philip.
Och för dig?
Det är bara du.
Lilibet?
MÖRDARE
Javisst, Jock. Det ska jag hälsa honom. Tack.
Han blir säkert glad. Hej då.
Vinner du?
Nej.
Det fanns ett kort ögonblick -
- när jag trodde att jag hade det, och var beredd att gå till anfall.
Men ett enda misslyckat penseldrag så var det borta igen.
Jag har precis pratat med Jock om din 80-årsdag.
Det är samma dag som parlamentets öppnande, så de vill kombinera det
- och fira dig i Westminster Hall. - Det låter trevligt.
- Det blir Graham Sutherland. - Vem då?
- Konstnären som ska måla ditt porträtt. - Vilket porträtt?
Det officiella porträttet som är beställt av båda husen. Det är din present.
Sutherland? Honom har jag aldrig hört talas om.
Han är känd. Han är en modernist.
Kan man lita på en modernist med ett engelskt namn?
Kanske en tysk modernist eller italiensk.
Det är de som måste börja om på nytt. Vad skulle en engelsman vilja förändra?
Det är skönt att äntligen vara hemma igen.
Kirurgen som opererade mig sa i går att allt var bra.
Jag måste vila ett tag till och gå upp i vikt, -
- annars är det ingen fara. Som sagt, det är skönt att vara hemma igen.
Jag ser fram emot att börja jobba så fort som möjligt.
Tack.
- Hallå. - Porchey, jag hoppas att jag inte stör.
- Jösses. - Stör jag dig?
- Nej. - Bra.
Det är Aureole. Vi gör ett misstag.
- Vi borde leda från starten. - Jag håller inte med.
Han är ingen förföljare. Vi testade honom mot Darius, och Darius vann.
Det var på Guineas, som är 1,6 km.
Det här är King George. 2,4 km.
Tänk om han bråkar före loppet?
Det gör han jämt. Det är sådan han är.
Du verkar inte det minsta orolig.
Var det något mer?
Får jag bara säga det en gång till:
Vi borde gå ut snabbt och hålla hög fart.
- Det är noterat. - Jag har faktiskt rätt ibland.
- Du säger själv att jag har bra intuition. - Det har du.
Det kanske jag får ångra.
- Det och mycket annat. - Kära nån. Som vadå?
God natt.
Mr Sutherland.
- God morgon. - Hej.
- God morgon. - God morgon.
- Hur står det till? Det är en ära. - Nej, det är en ära för mig.
Var ska jag sitta?
Ska vi ägna oss åt smicker eller verklighet?
Ska jag bli en kerub eller en bulldogg?
- Det finns nog många mr Churchill. - Ja, det finns det verkligen.
Medan ni letar efter honom får jag be er att inte vara för exakt.
- Exakthet är sanningen. - Nej, till det har vi kameran.
Måleri är en högre konst. Jag målar en del själv, förstår ni.
Ja, jag vet.
Jag låter aldrig exaktheten komma i vägen för sanningen.
Om jag ser ett landskap jag gillar med en ful fabrik i bakgrunden -
- så målar jag inte fabriken!
Mr Sutherland, jag är fascinerad. Vad har ni för arbetssätt?
Först tar jag några foton att ha som referens i ateljén.
Sedan gör jag några kolskisser av huvudet och händerna -
- och sedan utvecklar jag dem.
Själva målningen gör jag i min ateljé hemma.
- Kan jag ta den? - Det går bra.
Vilken pose hade ni tänkt er?
Sittande.
Jag skulle kunna stå. Det blir mer auktoritärt, dynamiskt.
Det kan få mig att verka yngre.
Ska inte målningen symbolisera en viss ålder?
80 år, Winston.
- Att sitta är mer senatorlikt. - Senatorlikt...
Vilka dumheter.
Ja, jag håller med.
- Cigarr eller ingen cigarr? - Ingen cigarr.
- Ämbetsdräkt eller ingen ämbetsdräkt? - Ingen utstyrsel.
Ingen grannlåt.
- Enbart klädd som parlamentariker. - Vad tråkigt.
- Jag gillade honom. - Jag märkte det.
Du rodnade som en liten flicka.
- Han är en riktig "wow". - En "wow"?
Lång och stilig. Tystlåten. Lite som Heathcliff.
Han vill ha total kontroll.
Det vill alla bra konstnärer. Du vill inte ha en smickrare.
- Det vill jag visst. - Nej.
- Dessutom ser han upp till dig. - Var inte fånig. Han är socialist.
Även socialisterna medger att du räddade landet.
Motvilligt.
Jag har beskyddarinstinkter. Jag lovar att han inte är en mördare.
Det är Aureole, drottningens häst, följd av...
Visst är han fantastisk?
Visst är han duktig?
Du hade helt... Nej.
Vann hann?
- Du hade rätt. Han är så smart. - Jag vet.
- Vilken mästare. - Vilken mästare.
- Duktig pojke. - Hej på dig.
Jag minns när din far ringde.
När han hade fötts. Efter Hyperion och undan Angelola.
Vi gav honom hans första mjölk. Minns du det?
Jag trodde att hans storebror skulle bli stjärnan, men din pappa visste bättre.
- Han var i underläge. - Och han stöttade honom.
- Så blev han en stjärna. - Ja, och hans favorithäst.
Vad händer nu för vår mästare?
Vi har fått en inbjudan till Laurel International.
- USA? - Ja. Nästa månad.
Han är fyra år. Han börjar redan bli gammal.
- Om du skulle fråga mig... - Det var därför jag bad dig komma.
Jag skulle nog pensionera honom nu, när han är på topp.
Europas bästa medeldistanshäst med ett skyhögt marknadsvärde.
Tjäna pengar på honom som avelshingst.
Jag är förvånad att du tackar nej till chansen att åka till USA.
- Varför då? - Din flickvän är väl därifrån?
- Fästmö. - Fästmö? Jösses.
Vem är hon? Hon har väl pengar så att ni kan behålla stallet?
- Hon är en Portsmouth. - Så inga pengar.
Lite pengar, men hon är hästgalen. Det måste hon ju vara.
Du skulle nog gilla henne.
- Får jag träffa henne? - Om du inte skrämmer henne.
- Vad menar du? - Du är ju drottningen.
- Bara ibland. - Alltid.
Det gör dig skrämmande. Hon har hört mycket om dig.
- Av vem då? - Av mig.
Jag sa en del snälla saker också.
Din förlorade kärlek.
Va?
- Han har alltid varit kär i dig. - Porchey? Vilket struntprat.
Han har sagt det själv. En kväll när han hade druckit.
Det räknas inte.
- Det är då sanningen kommer fram. - Nej, då pratar de smörja.
- Vi har gemensamma intressen. - Hästar är din passion.
- En passion som din man inte delar. - Han har andra passioner.
Jag har hört det.
- Sir. - God morgon.
Utrikesministern är här. Ska jag visa in honom?
Nej.
Inte här.
Förlåt att du fick vänta.
Lika bitsk som vanligt.
Jag menade inte så.
- Det är något obehagligt i luften. - Jag har inget trevligt att säga.
Så säg det du måste, överlämna ditt obehag och gå.
Jag har viktigare saker för mig.
Nåväl.
Vid någon tidpunkt -
- måste varje ledare fråga sig själv om han genom att stanna vid makten -
- bidrar till sitt land eller tar ifrån det.
Hjälper eller skadar.
Och under en längre period -
- har du tagit och skadat.
Därför kommer jag till dig för partiets och landets skull, -
- för allra sista gången, Winston...
- för att be dig avgå. - Det ska jag, vid rätt tidpunkt!
Det var för nio år sedan.
Och jag reparerade skadan genom att vinna förra valet.
Jag vann det åt oss! Jag vann det!
Folk röstade på oss för att de trodde att du skulle ge plats åt mig.
De röstade konservativt för att de inte stod ut med socialismen!
Inflationen är otyglad.
Och för varje felbedömning, för varje felkalkyl, -
- för varje uttalande du gör så ökar stödet för vänstern!
Var försiktig. Man ska ta det lugnt efter en operation.
Säger en man som nyligen var så gott som död.
- Det var du med. - Jag är frisk.
Jag har hört att du bara är en skugga av ditt forna jag.
När du går så skramlar pillren inuti dig!
Jag har något som du aldrig får se igen.
- Ett friskintyg. - Stalin sa samma sak.
Han dog krälande på golvet!
Mr Sutherland är här.
- Hej, Anthony. - Han ska precis gå.
Hej, Clemmie.
Ja, jag...
Jag skulle precis gå.
God morgon.
- God morgon. - Min fru, Kathleen.
Hon hjälper mig ibland. Hoppas att det går bra.
Titta hit.
- Vad ritar du med? - Blyerts.
Ja, men vilken sort?
4B eller 6B. Jag är inte säker.
Det är en 6B.
- Vad är det för papper? - Ritpapper.
Jag föredrar kallpressat bomullspapper.
Limmat med gelatin.
Hur många tavlor gör er man på ett år, mrs Sutherland?
Tre eller fyra.
Gissa hur många jag brukar göra?
- Tio? Femton? - 60!
Fast jag är ju bara en amatör, en entusiast.
Ingen stor konstnär som er man.
Som tar tid på sig...
Titta hit.
Jag läste lite om er, efter vårt förra möte.
- Jaså? - Ja. Rätt intressant.
Det här är visst nytt för er, att måla porträtt.
Ingen börjar som porträttkonstnär.
Ja, fast i sökandet efter er stil så har ni prövat på lite av varje.
Det är sant. Jag började måla ganska sent.
Och nu när ni har hittat det så kommer ni aldrig att sluta. Jag förstår.
Hur är det, mrs Sutherland?
Det har äkthet.
- Får jag smygtitta? - Nej.
Varför inte? Jag kan ge er råd.
Jag känner till det här ansiktet bättre än ni.
Om något inte stämmer kan jag säga det.
Folk i allmänhet har dålig självuppfattning.
Man förtränger så mycket för att orka leva.
Och ert ansvar är att ta fram det igen?
- Ja, både det goda och det dåliga. - Fokusera på det goda. Det räcker.
Ni målar inte bara mig. Ni målar premiärministern -
- av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland -
- och allt som det representerar: Demokrati, frihet.
De högsta idealen inom styre och ledarskap. Kom ihåg det.
- Ja? - Lord Porchester, Ers Majestät.
- Tack. - Koppla.
- Porchey? - Vilket spektakel.
- Vadå? - Att komma fram till dig.
Jag lyfte luren strax efter nio i morse. Nu är det eftermiddag.
Överdriv inte. Men ja, jag vet, det är störande.
Jag skulle ta fram ett pris på Aureole.
Fast jag lider av dyskalkyli, det går i släkten liksom den höga pannan, -
- så har jag räknat på siffrorna.
Som kapplöpningshäst har Aureole dragit in drygt 40 000 pund.
Jösses.
Men som avelshingst skulle han dra in mer.
Han har en fin stamtavla.
På Wolferton Stud skulle du tjäna mycket pengar.
Då säger vi väl det.
Bra.
Under tiden ska jag fråga om du kan få en direktlinje.
- Till dig? - Ja, till mig. Hur så?
Vill du prata med någon annan här?
- Nej. - Bra.
- Hur mycket pengar talar vi om? - 400.
Per skjut? Jag försöker komma på ett mindre onomatopoetiskt ord för...
- Jag vet vad det är. - Ett knull.
- Betäckning. - Betäckning?
Ja, det är den korrekta termen för...
- Ett hästnyp? - Ja.
Vad kan man tjäna på ett år?
På ett år kanske Aureole kan betäcka 40 ston.
- Och tjäna cirka 16 000 pund. - Bra för honom.
Under sin tid som avelshingst kan han bli far till 500-600 föl.
Då tjänar jag över 200 000 pund.
- Skapa en hel generation avkommor. - Ja.
Far till alla föl i vårt stall och alla andra stall som har råd.
Med tiden skulle alla hästar där ute -
- kunna vara släkt med Aureole.
Ja, jag antar det.
Som gamle Carnarvon.
Vem är det?
Din vän Porcheys far.
- Porchey? - Nej. Som jag sa, hans far.
- Båda kallas Porchey. - Det var väl ryktet?
- Vadå för rykte? - Att han hade så många affärer -
- att en hel generation aristokrater var släkt med honom.
En oäkta Porchey i varje herresäte i landet.
- Höga pannor överallt. - Och dyskalkyli.
- Va? - Det var inget.
- Va? - Det var inget!
Michael!
Käre gosse!
- God natt. - God natt.
Får jag titta på dig?
Tjusigt! Kom, du är jättesnygg.
- Hur mår han? - Ganska bra.
- God morgon. - God morgon.
- Ingen fru den här gången? - Nej.
Jag sa åt henne att inte följa med.
Eftersom det är sista gången ville jag att vi skulle vara ifred.
- Och tysta. - Ja, jag ska vara lydig.
Jag förstår att det krävs koncentration.
Att måla en tavla är som att utkämpa en strid. En blodig strid.
Ett gladiatorspel in i döden. Konstnären vinner eller förlorar.
- Vinner ni? - Jag hoppas det.
- Kommer jag att tycka om det? - Det är nog för mycket begärt.
Men det känns bra att ert eget arbete är så ärligt och avslöjande.
Åh. Tack för komplimangen.
Är det några speciella verk som ni tänker på?
Den med guldfiskdammen här i Chartwell.
- Det är ju bara en damm. - Det är mycket mer än så.
Ni har målat den om och om igen, mer än 20 gånger.
Ja, för att det är en teknisk utmaning. Det är ett mysterium.
Ni kanske är ett mysterium själv. Därför säger den mer än ett självporträtt.
Så är det inte. Det är vattnet, ljuseffekten.
Speglingarna. Fiskarna under ytan.
Alla våra verk är avslöjande, särskilt er damm.
Under den lugna ytan och ljuseffekterna -
- så såg jag ärlighet och smärta. Stor smärta.
Själva inramningen tolkade jag som att ni ville -
- att vi skulle se något under de dova färgerna, långt nere i vattnet.
En stor förtvivlan som gömmer sig som Leviathan, som ett sjöodjur.
- Såg ni allt det? - Ja, det gjorde jag.
Det kanske säger mer om er än om mig?
Kanske det.
Får jag fråga er en sak, mr Sutherland?
Det gäller en av era målningar. Den som ni kallar "Pastoral".
Med alla knotiga, förvridna träd.
De stora, fula svarta fläckarna.
Jag såg något ondskefullt i den.
Var kommer det ifrån?
Det var väldigt insiktsfullt. Det var en väldigt dyster tid. Min...
Min son John gick bort när han var två månader.
Oj... Jag är hemskt ledsen.
Ja. Tack.
- Har ni fem? - Fyra.
Marigold var den femte.
Hon lämnade oss när hon var två år och nio månader. Blodförgiftning.
Jag beklagar. Det visste jag inte.
Vi valde namnet Marigold -
- tack vare hennes vackra gyllene lockar.
En helt fantastisk färg.
Tyvärr, fast det skonade mig, -
- så var jag inte där när hon dog.
När jag kom hem så vrålade Clemmie -
- som ett skadat djur.
Vi köpte Chartwell ett år efter att Marigold dog.
Det var då som jag anlade -
- dammen.
Titta hit.
Tack.
Tack så mycket.
Det var trevligt.
Det ska bli spännande att se det.
- Hej. - Hej.
- Ska vi gå? - Ja.
Eftersom det är Aureoles debut har jag valt tre olika ston.
Det är inte så bra att tvinga fram något.
Vill man ha ett perfekt föl behöver man det perfekta paret.
- Det här är Neocracy. - Jaha, Aga Khans häst.
- Nyligen pensionerad. - Ett behagligt temperament.
- Jag undrar bara om hon är lite för... - Blyg?
Jag är rädd att inget skulle hända mellan dem.
Därför tog jag hit Turkish Blood. Ett helt annat sinnelag.
Stark, envis med en fin bakgrund.
- Det vore ett idealiskt par. - Men?
Din Aureole är ganska känslig.
Han kanske blir rädd för en sådan eldig kämpe.
- Så omtänksamt, Porchey. - Därför har jag en tredje kandidat.
Det här är Temple Bar. En fullblodshäst och en vinnare.
Men hon är lite ung, bara tre år.
Det gör väl ingenting?
- Väldigt medgörlig. - Ja, jag gillar den här.
Det verkar ömsesidigt.
Du är jättefin.
Telegram har strömmat in till Downing Street i dag -
- för att gratulera sir Winston Churchill på 80-årsdagen -
- i dag, den 30 november.
De kommer från hela världen, från statsöverhuvuden...
Grattis på födelsedagen, min älskade gamle mops.
- Är det dags? - Ja.
Jaha.
- Sätt dig, Michael. - Tack.
Westminster Hall, med sin nästan tusenåriga historia, -
- var platsen för födelsedagsfirandet av sir Winston.
Det är en stor ära att vara här i dag.
Ingen politiker har fått uppleva en sådan ära förut, -
- och jag är djupt tacksam.
Men jag är medveten om, efter att ha tjänat mitt land -
- i 54 av mina 80 år -
- att "avgång" -
- är ett ord som hänger i luften.
Och det här är det perfekta tillfället.
Scenen är klar och publiken är samlad, -
- och väntar på ett högtidligt tal.
Det är bara ett problem: Huvudpersonen har glömt sina repliker.
Och i stället för att kliva ner gör han ett extranummer.
Kära nån. Han leker med dem.
När ens politiska kollegor är vänliga nog -
- att beställa ett porträtt av en ambitiös modernist -
- så måste man fråga sig: "Är det en gåva eller en förbannelse?"
Mr Sutherland, konstnären och jag, -
- talade en hel del under mina sittningar.
Jag påminde honom om vad det innebar.
Att porträttet inte bara skulle föreställa mig -
- utan det ämbete som jag representerar -
- och hela vårt regeringssystem.
Så äntligen ser jag fram emot att avtäcka denna målning.
Ett fint, patriotiskt modernt konstverk.
Vad gör ni här?
- Ni ogillade målningen. - Ja.
- Varför då? - Det är ingen målning.
Det är en förödmjukelse! "Hur ska jag måla honom i dag?
Sittande i en fåtölj." Så tar ni fram en pall!
"En bruten, förfallen, tragisk figur." Du bara kramar och kramar!
- Så har man inte sett den. - Så är det. Jag vägrar acceptera det.
Den beställdes av parlamentet som ett tecken på respekt.
Då borde de ha valt en konstnär som är respektfull, -
- i stället för en Judas som viftar med sin mördarpensel!
Titta på den! Det är ett svek mot vår vänskap!
Och ett opatriotiskt, förrädiskt, fegt angrepp -
- av den individualistiska vänstern!
- Vad gäller vänskapen... - Det finns visst ingen.
Jag tog jobbet för att jag beundrade er och kom att beundra er ännu mer.
Gör ni monster av alla ni beundrar?
Det är inte hämndlystet. Det är konst. Inget personligt.
Ni är en förlorad själ.
- En narcissist utan inriktning... - Snälla ni.
Överreagera inte. Ge det tid.
Jag visade skisserna för er fru. Hon tyckte att det var likt.
Det är poängen! Det är ingen rättvis bild av mig!
- Det är det! - Nej, det är grymt!
Åldrandet är grymt!
Ser man förfall, så finns det förfall. Ser man skörhet, så finns det skörhet!
Jag kan inte klandras för vad som finns!
Och jag vägrar att dölja och kamouflera det jag ser.
Om ni försöker kämpa mot något så är det inte mot mig.
Det är mot er egen blindhet.
Ni ska nog gå.
Han har rätt.
- Va? - Jag är den där mannen på målningen.
Gammal och förfallen.
- Jag kan inte fortsätta. - Det har du sagt förut.
Den här gången menar jag det. Jag är trött.
Har du fått nog?
Ja, det har jag.
Den här gången har jag det.
Bra.
Jag visste att det skulle hända.
Det har funnits tillfällen då jag rentav har hoppats på det också.
Bett till Gud.
- Du har tjänat vår land väl. - Tack.
Nej, Winston. Å allas våra vägnar... Tack.
- Och du vill att mr Eden tar över? - Ja.
Då blir han glad.
I ett par dagar kanske han slutar förbanna mig.
Sedan blir han överväldigad av ett jobb som ingen kan lyckas med, -
- och förbannar mig för att jag gav honom det.
- Säg inte det innan han börjar. - Nej, drottningen.
Så...
Det här är vår sista audiens.
Ja.
Hur ska jag klara mig utan dig?
Det kommer att gå bra.
Jag har inget mer att lära er. Därför är det dags för mig att gå.
Ers Majestät.
Stanna.
Döpa om London Airport?
Jag vill göra något mer personligt för Winston.
- En middag? - Här eller Buckingham Palace?
- Nej, där. - Downing Street?
Ja! Det vore en fin komplimang. Du och Philip går dit på middag.
- Jag ska fråga Philip. - Nej, du säger åt Philip.
Middag på Downing Street? Åh, gud. Varför inte?
Är hon snygg?
Om jag var en häst, skulle jag gilla henne?
Attraktion beror inte på utseendet. Det handlar om lukt.
- Jaha, så luktar hon gott? - Vi får väl se.
- De är ungefär som vi, i början. - Snälla, kan du vara tyst?
Så där, ja.
Håll henne stilla.
Där ser man.
Gå ner.
Var det allt?
- 2 000 guineas för det? - Så länge det ger resultat är jag nöjd.
Bra gjort, Porchey!
Javisst. Bra gjort, Porchey...
Jag hörde att han har en direktlinje. Porchey, så att han kan ringa dig.
Jag bad om en åt Mike och fick nej.
För att han inte tillhör familjen.
- Porchey är som en i familjen. - Är han?
Ja. Han är som en möbel.
Så länge du inte sätter dig på honom.
- Det verkade ju gå bra. - Ja, visst gjorde det?
Är allt väl?
- Kan du lämna oss nu? - Ja, drottningen.
Jag har inget att dölja för dig. Inget.
Porchey är en vän.
Vissa hade föredragit att jag hade gift mig med honom.
Ett äktenskap med honom kanske hade varit lättare.
Kanske hade fungerat bättre än vårt.
Men till allas besvikelse och frustration -
- så har jag aldrig älskat någon annan än dig.
Kan du se mig i ögonen och säga detsamma?
Kan du det?
Får jag be om tystnad för Hennes Majestät drottningen.
"Mina lorder, damer och herrar. Käre Winston och lady Churchill.
Mitt förtroende för sir Anthony är fullständigt, -
- och jag vet att han kommer att leda vårt land på bästa sätt.
Men det vore lönlöst att låtsas att han eller någon av de efterträdare -
- som tar över hans ämbete, -
- kommer att betyda lika mycket för mig som min första premiärminister, -
- som min make och jag har att tacka för så mycket.
Och för vars kloka vägledning i början av min regeringstid, -
- jag alltid kommer att vara djupt tacksam.
Jag kommer alltid att minnas dig för din storsinthet -
- och ditt mod i alla tider.
Och för din fantastiska humor -
- grundad i din makalösa färdighet i det engelska språket.
Det är en tröst att genom att förlora min konstitutionella rådgivare -
- så får jag en vis vägledare -
- som jag ska be om hjälp och stöd under de dagar som ligger framför oss.
Må det bli många av dem."
SUTHERLANDS PORTRÄTT AV CHURCHILL
ANSES VARA ETT FÖRLORAT MÄSTERVERK
EFTER PENSIONEN RESTE CHURCHILL OFTA TILL FRANSKA RIVIERAN
HAN SLUTADE ALDRIG MÅLA AV DAMMEN