EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Varför är engelsmännen kvar här?
Varför ska britterna närvara i Irland efter allt vi har gett dem?
DÖDENS DROTTNING
Så många uppoffringar har gjorts.
Så många bröder och systrar
har gett sina liv i kampen mot ockupationen,
och ändå ignorerar de oss.
Ändå nekas vi rätten till självbestämmande,
och våra söner, bröder, makar och fäder
hålls kvar i brittiska fängelser.
Eftersom inget har förändrats är det dags för ett nytt angreppssätt.
INGA NO-GO-ZONER
Åt höger se!
Av den anledningen har ledningen utfärdat nya direktiv.
Det här kommer uppifrån.
Idag inleds en ny fas i kampen om frihet i den irländska republiken.
Det är dags att öka våra ansträngningar,
fördubbla vår stridslystnad och spilla mer blod,
så att kronan lämnar Irland för gott.
Stannade inte Charles på lunch?
Han ville iväg.
Han äter inte lunch längre.
-Varför inte? Vad udda. -Han tänker väl på figuren.
Hur mår han, Dickie? Han pratar mest med dig.
Flottan är tyvärr inte rätt plats för honom.
-Jag tänkte inte på karriären. -Hon menade kärlekslivet.
Han vänder sig till dig med sånt.
Vi läser om det i pressen som alla andra.
Blev det nåt med flickan från Westmorland?
Nej.
-Sen var det en Guinness. -Det är också historia.
Och så en i baddräkt.
-Caroline Longman. -Kallades hon snärta?
Nej, hon har en pisksnärtsskada.
-Det var Anna Wallace. -En sjujäkla ryttare.
Hon gjorde slut med honom.
Var det inte en Borgia också?
Jo. Christabel.
Kan man mena allvar med nån som heter så?
Den senaste i raden verkar vara…
Sarah Spencer.
Johnnys dotter?
-Hans äldsta, ja. -Det låter bra.
-Det tycker alla. Hon är rolig, smart… -Och till skillnad från mrs Parker Bowles,
-så är hon inte gift. -De ses väl inte längre?
-Efter allt vi gjorde åt saken. -Det vore inte så konstigt.
Han följde bara rådet han fick, eller hur, Dickie?
Du uppmuntrade honom.
Du sa åt honom att så sin vildhavre och ha roligt.
Utan en tanke på plikterna.
Desto mer skäl att hoppas på Sarah.
Ers Kungliga Höghet.
Vi kan rida ut.
Det finns en fin stuga på andra sidan High Wood
där vi kan vara ensamma.
Ers Kungliga Höghet. Telefon till er. Mr O'Keefe.
De har nyckeln till stugan.
-Ursäktar ni mig ett ögonblick? -Ja.
Ursäkta. Jag är inte här.
Jag skulle hålla mig utom synhåll,
men jag måste till rummet där och det här är enda vägen dit.
Ers Kungliga Höghet.
Jag har då inte sett nån.
Tack, sir.
Vilken dräkt.
Är den hemsk? Vi sätter upp En midsommarnattsdröm i skolan.
Jag älskar den pjäsen.
Jag också.
Karaktärerna har så roliga namn.
Flöjt, Snut, Goodfellow…
Snugg, Kvitten…
Botten!
Ja, Botten.
Han spelas av Francesca Lamont
som råkar ha en enorm bakdel. Hon tog det personligt.
Hon fick ett nervöst sammanbrott.
Jag är Sarahs lillasyster.
Säg inte att ni såg mig. Då blir hon arg.
Hon ville att allt skulle vara perfekt. Jag får inte skrämma bort er.
Hur skulle det gå till?
Tja, ni vet…
Jag är ju ett galet träd.
Jag ska inte säga nåt.
Tack ska ni ha.
Nu har jag nycklarna!
Då så. Är ni redo?
Ja.
Är allt bra?
Ja. Jag träffade er lillasyster.
Jaså, minsann?
Vilken luring.
-Jag sa åt henne att hålla sig borta. -Hon råkade gå förbi.
Hon kunde ha gått runt, men hon var besatt av att träffa er.
-Var hon? -Fullständigt.
I mätningen som publicerades för en timme sen
leder Tories med 16 procent…
…en underbar dag. För Storbritannien, först och främst.
…fackliga avtalet var ett dött dokument, men det innebar inte att…
Det är hennes orubblighet som har gjort henne till en nyckelfigur.
Mrs Thatcher anser…
Vi är optimistiska.
Det blir en tuff period…
…är en kvinna med mål som tror sig få folkets hjälp att uppnå dem.
Vi är optimistiska.
…eller 21 procent…
-Mrs Thatcher, hur känns det? -Blir det en valseger idag?
Jag tänker inte kommentera nåt annat än vädret.
Det är en fin dag.
De konservativa ser ut att gå mot en bekväm seger.
Då får vi vår första kvinnliga premiärminister.
-Vad vet vi om Thatcher? -Det är det sista landet behöver.
-Vad? -Två kvinnor som styr.
Det kanske är precis vad landet behöver.
-Jag tycker om henne. -Butiksföreståndarens dotter?
En åldermans dotter som slet och fick ett stipendium till Oxford.
För att studera kemi.
Ja, men ändrade sig, fick tvillingar och blev advokat.
-Skulle du klara det? -Karaktären, då?
Det står: "Som ung sökte hon arbete som livsmedelskemist,
men nekades då personalavdelningen ansåg henne vara
egensinnig, bångstyrig och olycksbådande egenkär."
Säger du det? Påminner inte det om nån här?
Ni måste vara hoppfull. Ni leder stort.
Vi ropar aldrig hej förrän vi är över bäcken,
så det blir inget jubel förrän vi har tagit över Downing Street.
Tack ska ni ha.
Tack.
Vi bevittnar ett historiskt ögonblick.
Vår första kvinnliga premiärminister,
en politiker som inte har stuckit under stol med
att hon anser att landet behöver genomgripande förändringar.
Nu är hon på väg till palatset för att informera drottningen om just detta.
Mr och mrs Thatcher,
följ med mig.
Oppositionsledaren, Ers Majestät.
Mrs Thatcher.
Ers Majestät.
Ert parti vann valet.
Det är ett nöje att ge er i uppdrag att bilda regering i mitt namn.
Gratulerar, premiärministern.
Tack.
Slå er ner.
Er familj måste vara stolt. Har ni två barn?
Ja, men de är vuxna och utflugna.
Och er make är pensionerad. Stämmer det?
Ja, men han är inte till besvär,
om det är det ni tror.
Denis kan ta hand om sig själv.
Hans golfklubbor står i hallen, och han kommer och går som han vill.
Han vet hur mycket tid detta kommer att ta i anspråk.
Till saken då.
Har ni beslutat er om kabinettet?
Ja.
Det kanske förvånar er,
men jag brukar förutspå utnämnanden och avgångar.
Som på galoppbanan.
Jag studerar form och odds. Vem är inne? Vem är ute?
Jag gör samma sak med kabinettet.
Bäst gick det med mr Wilsons andra omgruppering. Nittio procent rätt.
Vill ni höra vad jag tror om ert?
Inga kvinnor, antar jag.
Kvinnor?
I kabinettet.
Verkligen inte.
Inte bara för att det saknas lämpliga kandidater,
jag anser att kvinnor oftast är olämpliga för höga befattningar.
Varför det?
De är för känslosamma.
Såna besvär får ni inte med mig.
Nu ska vi se.
Willie Whitelaw. Inrikesminister?
Ja.
Rätt.
-Geoffrey Howe. Finansminister? -Ja.
Rätt.
-Hailsham. Justitieminister? -Ja.
Walker, Heseltine, Biffen, Prior…
Hon gissade rätt på de flesta.
Men inte på St. John-Stevas som kulturminister,
men det var för att hon redan hade honom
som överhusets ledare.
-Vad slipad hon är. -Ja. Inte alls som jag trodde.
Mer intresserad och insatt,
och med en berömvärd arbetslust
som hon tydligen upprätthåller även under sommarsemestern.
Jag tror nog att vi kan fungera väl ihop.
Två kvinnor i klimakteriet. Det blir fint det.
Jag hörde det där.
-Jag vill inte pressa dig… -Att vara så… Det är vidrigt.
BALMORAL CASTLE, SKOTTLAND
Vad härligt att vara tillbaka. Tack.
Ska du jaga med chefen?
-Hon envisades. -Vad bra.
Det är ju ditt liv,
och din karriär som banhoppare,
men jag hörde att du funderar på att sluta tävla.
Stämmer det?
Ja. Det har gått så dåligt på sistone.
Nu när Badminton närmar sig? Du kan kvala in till OS.
Jag vet, men Mark ska också tävla i år,
och då skulle vi både träna och tävla tillsammans.
Jag förstår.
Vore det så hemskt?
-Han är din man. -Nätt och jämnt.
Vi var…
Vi var alla så stolta över att ha en olympier i familjen.
En olympier som har sumpat allt senaste året.
Ge dig nu.
Det här är olikt dig.
Påminn mig. Vad är likt mig?
Jag har glömt både hur man rider och vem jag är.
Då ska jag påminna dig.
Du är den mest…
…lysande, uthålliga och…
…beslutsamma unga kvinna jag känner.
Som lätt blir skräckslagen när på hästryggen.
Det ger sig…
…med hårt arbete, beslutsamhet…
…och en Battenbergsk vägran att ge upp.
Tack.
Är du klar?
-Lycka till. -Ja.
De är lätta att hitta när det är så stilla.
Du har rätt. God morgon.
Och torrt.
Är det klart? Tack.
FLODEN HOFSÁ, ISLAND
Sir?
Ni har telefon.
CLASSIEBAWN CASTLE, IRLAND
-Hallå? -Min gosse!
Jag ringde Buckingham Palace för en timme sen
och har slussats mellan nio olika kopplingar.
Var är du egentligen?
På nordöstra Island, i en stuga vid floden Hofsá.
Vad gör du där?
Fiskar lax med vänner.
-Är alla på Classiebawn? -Hela flocken.
Alla frågar efter dig.
Är du i London nästa vecka? Kan vi inte ses?
Nej. Jag ska träffa Camilla. Vi hittade några dagar då vi kunde ses.
Charles, träffar du henne fortfarande?
-Du vet ju vad familjen tycker. -Ja, jag är väl medveten om det.
Och vad jag tycker.
Ja, och hur magstarkt det är.
Ska du av alla människor predika om äktenskapets helighet
och om vikten av konventioner?
Du och Edwina har knappast banat väg på det området.
Mitt äktenskapsbrott påverkar åtminstone inte rikets säkerhet.
-Det där var onödigt. -Det är din inblandning i det här också.
Du framhåller dig alltid som den som står på min sida,
men egentligen är du en quisling.
En femtekolonnare som tillhör andra sidan.
Det finns ingen som jag tycker lika mycket om som Camilla,
som är fast i ett arrangerat äktenskap
med en man som ligger med halva Gloucestershire.
Bjud in oss till Broadlands, så ser du hur lyckliga vi är ihop.
Det vill säga om min lycka betyder nåt alls för dig.
Nu måste jag sluta.
Kom nu, pappa! Klockan är mycket!
Nicholas! Timothy!
Okej. Sänd detta till prinsen av Wales så fort som möjligt.
Javisst.
Då så.
Dags att fånga hummer.
Nu går vi.
Var såg du honom?
Där uppe på krönet. Ser du?
Okej.
Om ni blir frusna. Här, Paul.
Framåt!
Nu så.
Nej, inte så. Du faller överbord.
Använd kroken.
Tack, morfar.
-Kom igen. -Nu så.
Det krävs lite muskler.
Håll bakom klorna så att de inte kan nypa er.
Här ser man att hon bär på ägg.
Henne kastar vi tillbaka, så att hon får kläcka fram ungarna.
Ett,
två och…
Jäklar!
Bevaka komradion!
Kära nån.
Det är aldrig bra när de kommer samlade.
Ers Majestät,
vi har fått ett telegram
som sändes till utrikesministeriet från den brittiska ambassaden i Dublin.
Det står:
"Kl. 13.05 fick ambassadören veta att det hade skett en explosion
ombord på lord Mountbattens båt i grevskapet Sligo."
Lord Mountbatten är död,
liksom båtpojken Paul Maxwell och lord Mountbattens dotterson Nicholas.
Lord och lady Brabourne, Doreen lady Brabourne
och Timothy Knatchbull ligger på sjukhus i Sligo.
IRA har redan tagit på sig ansvaret för dådet.
Det ser ut att bli den femte, sir.
Begravningen.
I Westminster Abbey.
Jag blev ombedd att ge er det här.
Tack.
Min kära Charles,
det finns ingen större komplimang än att kallas "en prins bland män".
En sån person förtjänar sin titel genom sin förmåga att leda och inspirera,
dygder som är svåra att nå, men som man måste sträva efter.
Det gör mig ont att säga att du inte anstränger dig nog i din strävan.
Valet av kvinna var frågan
där den förra prinsen av Wales kom till korta,
och det förbluffar mig att du,
40 år efter abdikationen,
gör så futtiga försök
att dölja din förälskelse i en annan mans fru.
Hur kan du överväga att svika dig själv på det viset?
Svika din familj
och mig?
Måste jag återigen påminna dig om vikten av att forma din framtid
med en rar, oskyldig, godmodig flicka
utan förflutet? Nån som känner till reglerna och följer dem?
Nån du kan börja om med och bygga upp ett nytt liv med…
…som folket kan älska som sin prinsessa och, så småningom, som sin drottning.
Det är din plikt nu, din allra viktigaste uppgift.
Du är mer än en man, mer än en prins
och en dag, min gosse, ska du bli kung.
Nu till havet.
Jag saknar dig så mycket.
Det finns inget sällskap jag trivs bättre i,
men det vet du säkert.
Din alltid kärleksfulla hedersfarfar Dickie.
-Ja? -Det är Buckingham Palace.
Jag kopplar fram Hennes Majestät.
-Ers Majestät. -Premiärministern.
Det här är en stor tragedi.
Lord Mountbattens död lämnar ett tomrum som aldrig kan fyllas.
Vi beklagar innerligt det som drabbat er och er familj,
och familjerna till soldaterna som dödades i Warrenpoint idag.
Jag är utled på människor som försöker bortförklara
eller hitta på ursäkter för IRA:s illdåd.
Det finns inget som heter politiska mord,
politiska bombdåd eller politiskt våld.
Det finns bara kriminella mord,
kriminella bombdåd och kriminellt våld.
Jag ger er mitt ord.
Jag ska gå i krig mot IRA,
och vara obeveklig och obarmhärtig
tills kriget är vunnet.
Jaså, är det du?
Ja.
Det är hemskt.
Men… han skulle inte ha fruktat döden.
-Inte alls. -Nej.
Och han skulle ha avskytt känslosamma sorgeyttringar
och sentimentalitet.
Han lämnade…
…500 sidor med instruktioner.
För begravningen.
Han valde ut dig för bibelläsningen.
Dig.
Den här familjen är långt ifrån normalt uppbyggd.
Dickies ställning inom den förvred formen ytterligare.
Jag kände knappt min far.
Dickie förstod det och klev in som ersättare.
Det betydde allt för mig.
Sen, flera år senare…
…kanske när han såg…
…hur kämpigt vi hade det…
…bytte han fokus och tog hand om dig. Jag blev bortprioriterad.
Han ersatte mig…
…som din far.
Och du…
…ersatte mig som hans son.
Jag medger att det fanns tillfällen
då överföringen av Dickies tillgivenhet,
av hans omtanke och kärlek…
…fick mig att hysa agg.
Mot mig?
Det är givetvis inte ditt fel.
Och…
När man som jag berövas en far är det oundvikligt att man…
Jag vet inte…
…blir revirtänkande med ersättaren.
Och det var Dickie.
För oss båda.
Vad menar du? Du har en far.
Du har en far.
Jag kliver gärna åt sidan, pappa.
Du kan göra bibelläsningen.
Det kvittar…
…vad jag vill eller tycker.
Det var vad Dickie ville.
Och han valde dig.
I morse kom ett uttalande från IRA
där man tar på sig ansvaret för lord Mountbattens
och de 18 brittiska soldaternas död
i attacken i Warrenpoint.
"Borta, men icke glömda är de tretton. Vi tog Mountbatten plus arton."
För oss republikaner var lord Mountbatten en tydlig symbol för förtrycket.
Varje år besökte han sitt slott
på mark som engelsmännen har stulit. Han kände till riskerna.
Hans död representerar ett regelrätt slag mot ett fientligt mål.
Den närmaste tiden kommer ni att få se
de lismande hyllningarna till denna så kallade hjälte.
Men var är britternas tårar
för de irländska män, kvinnor och barn som satt livet till?
Var är deras storslagna begravningar och högtidlighållanden?
Vem ska hålla minnestal
eller hylla de många irländare vars liv tvärt har tagit slut,
som de 13 oskyldiga civila som mördades på Blodiga söndagen?
"Borta, men icke glömda är de tretton. Vi tog Mountbatten plus arton."
"De for på havet med skepp…"
Detta är krig. Människor kommer att dö.
Men så länge britterna är kvar
har de blodet på sina händer.
"Han förbytte stormen i lugn…
…och böljorna omkring dem…
…tystnade."
"Och de blev glada…
…att de fick vila."
"Han förde dem till den hamn…
…dit de ville."
Fem minuter, Ers Höghet.
…det sista inslaget under dessa tre dagar i Badminton.
Lucinda Prior-Palmer vill gärna sätta några rekord idag
med en fjärde seger med en ny häst,
Killaire, som hon blev trea med för två år sen.
Hon ska hoppa sist.
Härnäst på arenan
ser vi Hennes Kungliga Höghet prinsessan Anne med hästen Goodwill.
-Är tidtagaren redo? -Ja.
Efter medelmåttiga resultat på dressyr och fälttävlan
måste prinsessan hoppa felfritt…
-Här kommer hon. -Ja.
Kom igen!
…och klara tiden för att kvala in.
-Lycka till. -Redo?
Ja.
Hennes Kungliga Höghet är tillbaka efter svårigheterna förra året.
Det ser lite spänt ut inför det första hindret.
Hindren är som mest 120 cm höga.
Såja! Underbart.
-Bra. Fortsätt så. -Lugn.
Så ska det se ut. Ja.
Nu väntar en skarp sväng…
Bra.
…in mot nästa hinder.
Ser bra ut.
-Kom igen! -Skrik inte.
-Det går bra. -Felfritt.
Femton sekunder.
Felfritt.
-Där var det nära en rivning. -Bra.
Prinsessan var illa ute där,
men reder ut det och närmar sig den sista kombinationen.
Det är ett stort dubbelhinder och hon ligger lite fel.
-Hon klarar det! -Ja! Kom igen.
-Hur ligger hon till? -Hon får skynda sig.
Snart där. Kom igen, Anne.
Hon närmar sig det sista hindret…
Ja!
Hon klarar det!
Prinsessan klarar tiden!
En strålande insats…
Bravo!
…som ger en sjätteplats totalt. Det borde räcka.
Underbart!
-Vi går och grattar. -Gå du.
-Du missade det. -Nej, jag såg slutet.
-Mamma. -Vad gör du här?
Jag tänkte att Anne kunde behöva ett par lungor till.
Hon hade nog inget hört.
-Din far väsnades så. -Jaså?
Han var överlycklig.
Vad skönt att Anne kan ge honom det. Det är den bästa medicinen.
-Vi behöver alla muntras upp. -Ja.
Jag tänker på Dickie hela tiden.
Såja. Följ vägen runt.
Till vänster, sir. Tack så mycket.
Ers Kungliga Höghet.
Jag ville bara beklaga sorgen.
Ni måste ha blivit förkrossad.
Och er läsning i kyrkan, att ni lyckades samla er…
Jag vet inte hur ni lyckades.
-Det var lysande. -Tack.
-Ursäkta. Vi har inte träffats. -Jo.
Men jag var utklädd då.
Sarah Spencers lillasyster.
-Det galna trädet! -Diana.
Visst, ja.
Sarah berättade hur nära ni stod lord Mountbatten,
att han var som en far till er.
Ja.
Det måste vara fruktansvärt.
Tack. Det har det varit.
Sätt fart!
Jag ville bara säga att jag tänker på er.
Att vi alla gör det.
Sir.
Kör nu!
-Hallå? -Sarah.
Ers Kungliga Höghet! En sån överraskning.
Först vill jag säga att jag tyvärr inte kan komma på bröllopet.
Men grattis till dig och… Neil.
-Tack. -Men…
…din syster Diana…
-Ja? -Berätta om henne.
Vad vill ni veta?
-Allt. -Ni kanske inte vill veta riktigt allt.
Jo, kanske.
Okej. Hon arbetar deltid på ett daghem.
-Är hon lärare? -Nej, då måste man ha en utbildning.
Hon är snarare en hjälpreda.
Hon har nyligen fyllt 18 år.
Hon städar åt mig.
-På deltid. -Som en…
Som en städerska.
Vill ni veta mer?
Ja, lite mer.
Är hon rolig?
Det kan hon vara.
Barnen älskar henne nog.
Liksom barnens fäder.
Jaså?
Och hennes karaktär?
Vi kallar henne "grevinnan",
för hon har alltid betett sig som om hon var ämnad för större saker.
Oj, då. Tappade ni intresset nu?
Nej.
Nu blev jag intresserad.
Gör det nåt om jag bjuder ut henne?
-På riktigt? -Ja.
Jisses.
-Gör det nåt? -Nej.
Ska jag säga nåt?
Nej. Låt mig överraska henne. Men jag behöver hennes nummer.
Självklart. Det är…
…01373…
Di?
Diana?
Det är prinsen av Wales.
Hallå?
Ers Kungliga Höghet.
Undertexter: Love Waurio