‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ajustați după vânt, domnule.
‎Puțin mai spre stânga.
‎Ajustați cătarea la 100 de iarzi.
‎Eliberăm piedica...
‎și apăsăm pe trăgaci.
‎E mort?
‎Nu.
‎L-ați nimerit, dar a fugit rănit.
‎- Deci ne ducem după el. ‎- Nu.
‎Vedeți pârâul ăla?
‎Acolo se termină moșia noastră ‎și începe cea a vecinilor.
‎Nu traversăm hotarul acela ‎sub nicio formă.
‎Bună dimineața!
‎Dna prim-ministru și dl Thatcher ‎vor sosi mâine, în jurul orei 15:00.
‎Mulțumesc.
‎- Ce freamăt! ‎- Bună dimineața!
‎- Bună dimineața!
‎- 'Neața! ‎- Îi spui tu sau îi spun eu?
‎Haide, văd că abia te abții.
‎Paznicul de vânătoare a primit un apel ‎de la moșia învecinată.
‎Unul dintre clienții lor...
‎Japonez, se pare.
‎...a rănit un cerb mare.
‎A trecut pe pământurile monarhiei ‎și trebuie...
‎Trebuie să i se curme suferința.
‎- Îi spun eu sau îi spui tu? ‎- N-o mai lălăi!
‎În fine...
‎E imperial, se pare.
‎- Coroană cu 14 ramificații. ‎- Zău?
‎De aici și agitația ‎și schimbarea planurilor pentru azi.
‎- Avem angajamente. ‎- Nu mai avem.
‎- Am anulat totul. ‎- Ce?
‎Zău așa, mamă!
‎Pe moșia asta nu a mai fost împușcat ‎unul atât de mare de la...
‎Ar fi frumos să-i găsim rival.
‎- Să-l eclipseze. ‎- Rival și inamic.
‎Să-l scruteze încruntat de peste masă.
‎Oare al cui nume va fi sub trofeu?
‎- Al meu. ‎- Al meu.
‎- Ba al meu! Nu se pune problema. ‎- Nu va fi al tău.
‎- Al meu. ‎- Încetează!
‎Al meu.
‎- Mulțumesc că ai acceptat invitația. ‎- Îl ador pe Verdi.
‎E... atât de romantic!
‎Da, dar să-l reduci pe Verdi la romantism ‎înseamnă să-i ignori influența politică.
‎Muzica lui a avut un rol critic ‎în unificarea Italiei.
‎Chiar așa?
‎Ești ocupată vara asta?
‎Nu, voi fi în Londra în mare parte.
‎Sunt jenant de disponibilă, să știți.
‎Eu voi fi în Zimbabwe două săptămâni, ‎apoi în Scoția.
‎Dar ne-am putea revedea la toamnă.
‎- Doamne! Nu vrei. ‎- Mai e mult până atunci.
‎- Timpul va zbura! ‎- Ba nu.
‎Va trece cumplit de lent. ‎Dar răbdarea e o virtute.
‎Însoțitoarea ta nu va permite altceva.
‎Va face orice îi cereți.
‎Bunica e teribil de snoabă.
‎Noapte bună!
‎- M-am purtat prea rece? ‎- Da.
‎- Dar cavalerește. ‎- Princiar.
‎Scuze! Princiar.
‎PROBA DE LA BALMORAL
‎Aș vrea să începem cu planurile bugetare.
‎Eu și cancelarul am avut ocazia ‎să discutăm pe această temă.
‎Având în vedere nevoia urgentă
‎de a reduce inflația ‎și îndatorarea sectorului public,
‎acest guvern va demara ‎ceea ce Geoffrey a confirmat
‎ca fiind unul dintre cele mai ambițioase ‎și vaste programe de reglare fiscală
‎din istoria acestei națiuni.
‎Cu respect, Margaret...
‎Reduceri bugetare de patru miliarde?
‎Noi praguri de cheltuieli ‎pentru departamente,
‎abrogarea taxei pe venit de 25%...
‎Asta nu e o corecție.
‎- E măcel. ‎- Te pripești.
‎Din simplul motiv că mă grăbesc.
‎- Orice persoană experimentată... ‎- Sau rațională.
‎...ar ști că decimarea sectorului public ‎și a industriei grele
‎ar putea duce la șomaj în masă...
‎Frământări sociale.
‎Ar fi împotriva principiilor noastre.
‎- Da! ‎- Da!
‎Amintiți-mi.
‎Care sunt principiile noastre?
‎Suntem Partidul Conservator.
‎Conservatism, precauție.
‎- Stabilitate. ‎- Moderație.
‎Mulțumesc! Dnă prim-ministru.
‎Acestea sunt prioritățile,
‎nu o reconfigurare totală ‎a statului și a instituțiilor sale.
‎E o mișcare nesăbuită.
‎Riști să ne pui țara în cap
‎și să-ți faci partidul ostil, ‎adică pe noi, colegii tăi.
‎Nu mișcați, vă rog!
‎Trei, doi, unu!
‎Mulțumesc!
‎Cât de înfumurați sunt bărbații ăștia, ‎cu dojenile lor!
‎Moșierii și nobilii ăștia...
‎Ticăloși aristocrați!
‎Iar ideile lor,
‎soluțiile lor la problemele țării ăsteia,
‎sunt atât de banale și de prudente...
‎Plouați.
‎Apropo...
‎Asta e prognoza la Balmoral.
‎Nu o să am parte de golf.
‎Tata îmi ținea o predică.
‎„Dumnezeu nu are nevoie ‎de oameni becisnici ca ambasadori.”
‎Ei sunt becisnici.
‎Trebuia să-i dau afară ‎când am avut ocazia.
‎Malcolm Muggeridge mi-a spus ceva ‎la telefon azi-dimineață:
‎„Ai grijă la probe!”
‎L-am întrebat: „Care probe?”
‎„Faimoasele probe de la Balmoral!”
‎Chipurile, familia regală își supune ‎toți oaspeții la teste secrete,
‎ca să afle cine e corespunzător.
‎Aristocrat sau nu, ‎parte din gașcă sau nu.
‎Se pare că e un fel de sport sângeros.
‎Dnă prim-ministru.
‎Bun venit la Balmoral!
‎- Dle Thatcher. ‎- Bună ziua!
‎Maiestatea Sa se scuză ‎că nu v-a întâmpinat,
‎dar este la vânătoare cu restul familiei.
‎Da. Îl luăm pe acesta, mulțumesc.
‎Ambele sunt ale dumneavoastră.
‎Ei bine...
‎Mulțumesc, dragă.
‎E în regulă. Sunt bani englezești, ‎dar valabili în Scoția.
‎Mulțumesc, dar bacșișurile se lasă ‎la finalul șederii.
‎Găsiți instrucțiunile ‎pe foaia de protocol.
‎Ia-i, nu spun nimănui.
‎Nu, draga mea. ‎Eu fac asta pentru soțul meu.
‎- Scuze, doamnă. ‎- Mulțumesc!
‎Îți despachetează valiza?
‎Ce i-a trecut prin cap? ‎E datoria nevestei.
‎Două dormitoare!
‎Știu. E foarte neobișnuit.
‎Avem voie să dormim într-un pat?
‎Mă duc să verific pe foaia de protocol.
‎Ce crezi că e la ora 18:00? ‎Aperitivele sau cina?
‎Cine știe?
‎- Ce să purtăm? ‎- Cui naibii îi pasă?
‎Mie. Fiecare casă are regulile ei.
‎Iar în locurile astea contează ‎doar ce porți și când.
‎Ai spus că te supun la probe.
‎- Deci ai auzit ce am spus. ‎- Sigur că da!
‎Nu trebuie să te privesc ‎ca să știi că te ascult.
‎- Ar fi plăcut, totuși. ‎- Nu am timp să fiu plăcută.
‎Sunt sigur că pici proba ‎dacă îți bați capul cu ea.
‎La ora 18:00, aperitive înaintea cinei.
‎Cina, la frac, ‎deci la fel și la aperitive.
‎Scuze, dar am observat ‎că nu aveți încălțăminte sport.
‎Corect.
‎Ce observație ciudată!
‎L-a văzut cineva?
‎- Anne, lângă Connachcraig. ‎- Ai tras?
‎- Nici voi? ‎- Nu. Ce zici de noi?
‎A venit cam devreme. ‎Femelele nu-s în călduri încă.
‎E în sezonul de boncănit.
‎Trebuie să mai încercăm.
‎Ne învârtim în cerc.
‎- Să punem de-un ceai. ‎- Ar fi grozav!
‎Așa...
‎- Unde mergem acum? ‎- Se aude ceva.
‎Cred...
‎- Aici? ‎- Da.
‎- Ce fac? ‎- Iisuse!
‎Bun venit, dnă prim-ministru!
‎Maiestate.
‎V-ați îmbrăcat de cină deja. Ce galant!
‎- Cinăm mai devreme. ‎- Nici vorbă!
‎- E ora 18:00. ‎- Servim masa peste 45 de minute.
‎Dar e ora ceaiului.
‎Maiestate.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara!
‎Alteță Regală.
‎Crezi că o să vină în pijama ‎la micul dejun?
‎Se pare că am picat proba asta.
‎Bună seara! ‎Aveți penultimul loc pe dreapta.
‎Domnule, stați pe stânga.
‎Sunt sigură că l-am auzit.
‎- Ai mimat ciuta? ‎- Am încercat.
‎Mark, tu o faci mai bine.
‎Absolut oribil.
‎Mai tare!
‎Am auzit că a fost văzut ‎pe malul stâng al lacului?
‎Ridicol!
‎- De ce? ‎- E teren plat, prea deschis.
‎Nu, pe creste și pe măguri. ‎Pe acolo umblă, nu?
‎...să fie o infracțiune să ucizi ‎un cerb apt de împerechere.
‎Dar musafirii comerciali vor trofee
‎și au la dispoziție ‎sume enorme de bani,
‎iar vecinii noștri sunt prea lacomi.
‎Eu îi înțeleg.
‎Sunt afaceri.
‎Nu sunt afaceri.
‎Ci conservare.
‎Asta nu înțelege lumea. Câtă ignoranță!
‎Jucăm ceva după cină?
‎Numărul cinci pici-plici ‎cu un plici-pici
‎dă la numărul patru pici-plici ‎cu două plici-pici!
‎Mi-a ieșit mai bine ca niciodată!
‎Numărul patru pici-plici ‎cu două plici-pici
‎dă la numărul șapte pici-plici ‎cu una, două, trei...
‎Opt plici-pici!
‎Numărul șapte plici-plici...
‎Te-ai împleticit!
‎Nu!
‎Margot, arată-i bunicii cum se face.
‎Un, doi trei, hai pe ei!
‎Numărul trei pici-plici ‎cu două plici-pici dă...
‎la numărul unu pici-plici
‎fără nici măcar un plici-pici!
‎- A ajuns la tine. ‎- Noroc, dnă prim-ministru!
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Numărul unu... pici-plici...
‎cu niciun plici-pici...
‎dă... la numărul zece...
‎pici-plici, cu...
‎șase plici-pici.
‎- Bine! ‎- Mi-a ieșit?
‎Da, a fost grozav.
‎Dați asta mai departe?
‎Grozav! Bravo!
‎- Ce făcea? ‎- A fost stângace.
‎Însă o pot înțelege.
‎- Probabil doar avea emoții. ‎- De ce?
‎Din cauza contextului.
‎Jucam jocuri de societate, ne distram.
‎Poate că ea se distrează altfel.
‎Sau e incapabilă să se distreze ‎și nici nu știe ce e aia.
‎M-am îndurat de ea ‎și am invitat-o la vânătoare.
‎Îți urez noroc!
‎Noapte bună!
‎Doar nu te apuci de muncă!
‎Nu am de ales, ‎după ce am irosit o seară așa.
‎Zău așa, ne-am distrat puțin!
‎Și mai rău, regina m-a invitat ‎la vânătoare mâine-dimineață.
‎Râzi tu, dar acum trebuie ‎să devansez programul de lucru.
‎Bun. Mă duc să mă culc dincolo, bine?
‎Nu îndrăzni!
‎Nu vrem să ne pricopsim ‎cu obiceiuri aristocrate.
‎Cei care dorm separați sfârșesc separați.
‎Doar o noapte.
‎Așa încep obiceiurile proaste.
‎Poți rămâne aici.
‎E o carte pe noptieră.
‎Prea bine, dragă. Cum spui tu.
‎Nu mi-am dat seama...
‎Memorii vânătorești ‎de la castelul Balmoral.
‎Citește aia cât lucrez eu.
‎Abia aștept!
‎„5 septembrie 1848.
‎O scrisoare de la prințul Albert ‎pentru Marie, ducesă de Saxa-Coburg.”
‎„Ploaia nu a încetat o clipă ‎de când am sosit aici.
‎Însă nu m-a împiedicat, ‎așa neastâmpărat cum sunt,
‎să-mi petrec toată săptămâna ‎pe urmele unor cerbi magistrali.”
‎Stai!
‎Nu s-a descurcat deloc ieri.
‎Da, sunt hotărâtă ‎să-l prind până la prânz.
‎Pariem?
‎Să văd fapte, nu vorbe!
‎Unde e? Avem treabă!
‎Doamne!
‎Nu spuneți nimic.
‎Dnă prim-ministru.
‎Ce dimineață încântătoare!
‎Pornim?
‎Pe aici.
‎- Mulțumesc, John. ‎- Cu plăcere.
‎Hai, băiete!
‎- Pe partea cealaltă. ‎- Mulțumesc!
‎Mă bucur că ați venit.
‎Nu vă credeam pasionată de vânătoare.
‎Nu sunt, doamnă.
‎Noi iubim vânătoarea.
‎Așa am petrecut minunat cu tata, ‎George al VI-lea.
‎- El m-a învățat totul. ‎- Și tata m-a învățat multe.
‎Ce făceați împreună?
‎Munceam.
‎Munca era joaca noastră.
‎Lucram în atelierul nostru.
‎Era consilier orășenesc ‎și mă lua peste tot cu el.
‎Îl urmăream când își scria discursurile,
‎le recita cu voce tare, apoi le susținea.
‎A fost botezul meu politic.
‎Ce frumos!
‎Da.
‎Dacă nu vreți să vă rupeți picioarele, ‎sugerez să schimbați ăia.
‎- Ce mărime purtați? ‎- 38.
‎Ce noroc! Și eu.
‎La vânătoare, ‎trebuie să te faci una cu natura,
‎pentru a deține elementul-surpriză.
‎Nu purtați albastru strident ‎data viitoare.
‎Cerbul vă vede.
‎Nici parfum.
‎Vă miroase.
‎Acum vă și aude.
‎Mă pot întoarce să mă schimb.
‎Ce idee bună! ‎Dacă vă grăbiți, ajungeți la prânz.
‎Mă voi grăbi.
‎Doamnă.
‎Mary.
‎Mă duc să iau prânzul cu ei. ‎Știm unde sunt?
‎I-am auzit spunând că merg pe plaja ‎de la Loch Muick, doamnă.
‎Bine.
‎Nu.
‎Ce faceți?
‎Alteță Regală.
‎Nu trebuia să fiți la vânătoare?
‎Ba da, dar sora dumitale...
‎Îi veți spune „regina”.
‎E regină, nu sora mea.
‎În plus, nimeni nu se așază ‎pe acel scaun.
‎- Vă cer iertare! ‎- Nu spuneți nici asta. Spuneți: „Ce?”
‎Să ceri ceva miroase a disperare.
‎Să ceri iertare e ordinar.
‎Nimeni nu se așază pe acel scaun.
‎E scaunul reginei Victoria.
‎Vă dați seama că este zi liberă legal?
‎Da, deși îmi vine greu
‎să îmi iau vacanță ‎când țara este în starea aceasta.
‎Țara a mai fost în asemenea „stări”.
‎Va mai fi și în altele.
‎Cu ajutorul experienței, înveți
‎că a-ți lua pauză este uneori ‎cea mai rezonabilă acțiune.
‎Nu-mi stă în fire să-mi iau timp liber.
‎Nu-mi oferă nicio satisfacție.
‎S-ar putea să vă ofere ‎ceva mai important.
‎Perspectivă.
‎Bună seara, Alteță Regală!
‎Nu te pot convinge să vii în weekend?
‎De ce? N-am ce căuta acolo. ‎Și sunt ocupată.
‎Cu ce? Ce te-ar putea face să refuzi ‎o invitație de la urmașul la tron?
‎Faptul că sunt mamă.
‎Și soție.
‎- Asta nu te-a mai împiedicat. ‎- Ușurel!
‎E adevărat.
‎Îți trebuie o tânără
‎care să-ți fie la dispoziție ‎și să-și pună viața pe planul secund.
‎Ca asta nouă.
‎Diana Spencer?
‎Nu ar fi potrivită?
‎Nu spune asta.
‎Prefer să aud că ești geloasă.
‎Aș fi, dar...
‎Asta nu ajută cu nimic, nu?
‎Ținând cont de situația noastră actuală.
‎Și de ce anume ți se cere.
‎Serios, ar trebui s-o suni.
‎Și ce să-i spun?
‎„Mă gândesc doar la tine.”
‎„Nu suport să treacă vara fără să te văd.”
‎„Ai putea să renunți la tot ‎și să vii până în Scoția?”
‎Unii miniștri ai dnei Thatcher ‎s-au arătat îngrijorați
‎de noile cifre care arată ‎o creștere alarmantă a șomajului.
‎Sindicatele dau vina pe decizia guvernului
‎de a continua reducerile de cheltuieli.
‎Situația este foarte îngrijorătoare.
‎Avem cea mai incompetentă ‎și radicală opoziție,
‎care trebuie să dispară, ‎nu să ne sufle în ceafă.
‎Nimeni nu se îndoiește ‎de convingerile dnei prim-ministru.
‎Dar avem nevoie ‎de un conducător ponderat și experimentat,
‎care ne împărtășește valorile.
‎Pericolul este că avem o dnă prim-ministru ‎a cărei lipsă de experiență
‎și incapacitate de a accepta ‎că politicile ei au dat greș
‎ne-ar putea duce la ruină.
‎Mulți din guvern se vor întreba ‎dacă nu este necesară o schimbare.
‎Francis Pym, un sceptic ‎al politicii monetariste a lui Thatcher...
‎Urmează Mark Watson din Jedburgh,
‎deținătorul recordului ‎la aruncarea ciocanului în Braemar.
‎Trebuie să-l învingă pe Francis Stewart.
‎După o recuperare fizică, a reușit...
‎Ce caut aici?
‎Departe de Westminster și de realitate,
‎irosind timp prețios în...
‎Într-un cuib de cuci scoțiano-german?
‎Întocmai.
‎Iată-l pe localnicul Gary McNeill...
‎Lansează!
‎Ducele de Edinburgh îi înmânează ‎drobul de anul acesta tânărului...
‎Nu reușesc să găsesc vreo calitate ‎la oamenii ăștia.
‎Atenție, drobul trebuie să fie comestibil.
‎Nu sunt sofisticați, cultivați, eleganți, ‎nici pe departe ideali.
‎- Sunt... ‎- Grobieni, snobi și nesimțiți?
‎Da, DT.
‎La fel ca încrezuții ăia din guvernul meu.
‎Toți sunt membrii unei anumite clase, ‎ia aminte!
‎Dacă e ca țara asta ‎să o ia pe calea cea bună,
‎atunci trebuie să se schimbe ‎în mod fundamental.
‎De la cap la coadă.
‎Puneți alea acolo! Mulțumesc!
‎Ce s-a întâmplat?
‎O criză, se pare.
‎Viața de după război
‎a fost o criză continuă și dureroasă.
‎Dar, oricât de rău a fost, ‎alți prim-miniștri nu au plecat prematur.
‎De-abia scăpam de ei, de fapt!
‎Cum se face că asta o ia la sănătoasa?
‎Poate nu am fost prietenoși.
‎Cum adică? Eu am fost foarte prietenoasă.
‎Am debordat de entuziasm.
‎Cine e?
‎Lady Diana, bun venit la Balmoral!
‎Lady Fermoy vă așteaptă.
‎Bună, bunico!
‎Sper că nu e nevoie să-ți spun ‎ce onoare e să fii invitată aici...
‎ce oportunitate unică este aceasta...
‎sau care e miza pentru familia noastră.
‎E doar un weekend.
‎Cel mai important weekend din viața ta.
‎Prințul de Wales mi-a promis ‎să mă ducă la pescuit.
‎Sper să fie prima dată când mă aleg ‎cu altceva decât o răceală în Scoția.
‎Nu mai țin pasul. ‎E o prietenă sau o iubită?
‎E în cumpănă.
‎A invitat-o ca să vadă dacă e de bal...
‎sau de spital.
‎Am învățat repede că nu e bine.
‎Nu că aș fi avut mai mult noroc cu o armă.
‎Bună dimineața, doamnă! E ora 5:30.
‎Alteța Sa Regală Ducele de Edinburgh ‎vă cere compania la vânătoare.
‎Doamne!
‎Bine.
‎Aveți nevoie de ceva?
‎Cum ar fi?
‎Mă gândeam ‎că poate nu aveți pantofi sport.
‎Mi-am luat doar pantofi sport.
‎Scuze pentru trezirea matinală...
‎dar te-am invitat aici cu motiv.
‎Familia este foarte entuziasmată.
‎Da, cerbul. ‎Doar despre asta s-a vorbit la cină.
‎Nu mă refer la cerb.
‎Ci la tine.
‎Speram să avem timp ‎să ne cunoaștem mai bine.
‎- Nu plouă prea tare? ‎- Îmi place stropeala.
‎- Nu te deranjează noroiul? ‎- Nu.
‎Chiar îmi place. ‎Sunt o fată de la țară în suflet.
‎Bine.
‎Cred că te-am văzut crescând ‎pe moșia de la Sandringham
‎când locuiai la cabană.
‎Da.
‎Unde locuiești acum?
‎La Londra, în Earl's Court, ‎împreună cu trei prietene.
‎- Eu sunt proprietara înfiptă. ‎- Ești înfiptă?
‎- Îmi plac ordinea și curățenia. ‎- Și mie.
‎Din armată, domnule?
‎Din Marină, dar eu pun întrebările.
‎Scuze!
‎Cu ce te ocupi? ‎Ești proprietară toată ziua?
‎Nu. Lucrez în principal ‎ca menajeră a sorei mele.
‎E o slujbă importantă.
‎Într-adevăr!
‎- Te plătește bine? ‎- O liră pe oră.
‎Scuze, nu sunt la curent ‎cu tarifele pentru menaj.
‎E un tarif mare.
‎Doar pentru menajere executive.
‎- Zău? ‎- Nu.
‎E jaf la drumul mare. ‎Nu știu de ce accept.
‎Poate că îți place să faci curățenie.
‎De fapt, chiar îmi place.
‎Și să calc. Jenant, nu?
‎Nu, e fascinant, de fapt. ‎Să mai discutăm pe tema asta!
‎- Domnule. ‎- Ce e?
‎- Uitați! ‎- Da.
‎Ce perspicace ești!
‎- Să ne mai apropiem? ‎- Nu.
‎Nu o să-l mai prindem.
‎Avem o singură șansă.
‎Dincotro bate vântul? Dinspre dreapta?
‎Dinspre stânga, domnule.
‎- Ce? ‎- Uitați-vă la nori.
‎Sunt vârtejuri.
‎Eu zic că dinspre dreapta.
‎Dinspre stânga.
‎Bine ochit, domnule!
‎A fost stânga?
‎A reușit!
‎Iată!
‎Doamne!
‎L-am găsit.
‎- L-au prins! ‎- Bravo!
‎E o frumusețe.
‎Diana mi-a fost călăuză.
‎- Nu am făcut nimic. ‎- Tu l-ai văzut, nu eu.
‎Dumneavoastră l-ați împușcat. ‎A fost dificil.
‎- Așa e. ‎- A fost colosal.
‎Să-l vedem mai îndeaproape.
‎Am mers patru ore până l-am găsit.
‎- Patru? ‎- Patru.
‎Dintr-un singur foc?
‎Mulțumesc că ai venit.
‎- A fost oribil? ‎- Deloc. A fost minunat.
‎Nimeni n-a spus asta după prima vizită.
‎Dar așa a fost.
‎- Nu te-a deranjat examinarea? ‎- Și familia mea e la fel.
‎Toate cunoștințele noi ‎sunt supuse la tortură.
‎O să primesc rapoartele mâine.
‎- Să-mi spuneți dacă am trecut. ‎- Sunt sigur că da.
‎Cu brio.
‎Ești de toată isprava.
‎Mulțumesc!
‎Așadar... cum merge acolo?
‎Nu vrei să știi.
‎Ba da, de fapt.
‎Spune-mi!
‎E triumfătoare.
‎Nimeni nu a trecut proba cu brio ca ea, ‎în toată istoria castelului.
‎I-auzi!
‎Numai laude ‎de la întregul comitet central.
‎De la Anne, tata, Margot,
‎mama și bunica.
‎Alteță Regală, ‎Ducele de Edinburgh a cerut să vă vadă.
‎Tata m-a convocat la o discuție ‎în camera trofeelor,
‎unde, fără să conștientizeze ‎simbolismul grotesc...
‎practic m-a jupuit și atârnat pe mine.
‎Ai cerut să mă vezi?
‎Fata aia, Diana Spencer.
‎Ce e cu ea?
‎A făcut poziția familiei dureros de clară.
‎Vor să mă însor cu ea.
‎Doamne!
‎Da.
‎Chiar a fost triumfală.
‎Era menit să se întâmple.
‎Să apară cea potrivită.
‎Dar e ea cea potrivită?
‎Chiar se întreabă cineva asta?
‎E doar o copilă.
‎Dna prim-ministru, Maiestate.
‎Maiestate.
‎- Sper că v-a priit vacanța. ‎- Din plin.
‎Scoția e o binecuvântare vara.
‎Nu îi pot înțelege ‎pe cei care nu se simt acasă la Balmoral.
‎Așa sunt unii.
‎Vin și sunt copleșiți de loc,
‎de vreme și de tradiții.
‎Văd doar cruzime în sportul sângeros,
‎în loc de compasiune sau necesitate.
‎Dar și aici a curs sângele.
‎- Aveți un guvern nou. ‎- Da.
‎Ați eliminat miniștrii în vârstă.
‎Da, dar nu vârsta a fost factorul decisiv.
‎- Dar? ‎- În primul rând, originile.
‎Și lipsa de tărie,
‎ca o consecință a poziției privilegiate ‎și a vanității lor.
‎Este o greșeală să presupui ‎că persoanele privilegiate nu au tărie.
‎Și e periculos, cred eu, ‎să-ți faci dușmani în stânga și-n dreapta.
‎Nu și dacă îți convine să ai dușmani.
‎Dumitale?
‎Sigur că da!
‎În spiritul marelui poet cartist ‎Charles Mackay...
‎„Că n-ai vrăjmași tu te mândrești?
‎Tovarășe, ăst' nu-i motiv de fală.
‎Cei încercați de-ndatoririle lumești,
‎Măreață osteneală,
‎Vrăjmași au cu duiumul!
‎De chiar nu ai,
‎Mărunt fu-n lume al tău trai.
‎Măcar un trădător să fi pălit,
‎Un mincinos să fi-amuțit!
‎Să prefaci rău în bine, tu defel
‎În lupta vieții-ai fost mișel.”
‎Bună seara! Avem rezultatele. ‎Trei miniștri dați afară
‎și o listă lungă de promovări ‎și retrogradări la instituții.
‎Dna Thatcher și-a dat peste cap guvernul.
‎După o pauză, vom analiza...
‎Eeyore.
‎- Am venit să văd cum îți merge. ‎- Binișor.
‎Nu e posibil să-ți meargă bine ‎măcar o dată?
‎După ce ai încercat jumătate de țară,
‎ai dat cumva peste femeia perfectă, ‎ca vârstă, aspect și sorginte.
‎Sau și perfecțiunea are defecte?
‎Nu.
‎Ea e...
‎superbă, fără discuție.
‎Ce picioare!
‎Fir-ar ea să fie!
‎Și corespunzătoare.
‎Atunci...
‎Aș vrea să mai am puțin timp.
‎Pentru ce?
‎Să aflu cine e. De-abia ne cunoaștem.
‎- Va fi timp pentru asta mai târziu. ‎- Asta-mi spun toți.
‎„Va fi timp, dă-i drumul odată!”
‎Sunt de acord.
‎Ce zice știi-tu-cine?
‎Din păcate, e întru totul de acord.
‎Sigur că da!
‎Toată lumea vrea asta fiindcă toți înțeleg ‎că e timpul să închizi capitolul ăsta.
‎Să terminăm odată ‎cu telenovela Parker Bowles.
‎Toți.
‎Definitiv.
‎Da.
‎Ai zâmbit, cumva?
‎În curând.
‎Nu te încăpățâna.
‎E perfectă.
‎A prins și cerbul, a naibii!
‎E scris în stele.
‎Subtitrarea: Șerban Dudău