PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Berte v potaz vítr, pane.
Vychyluje doleva.
Nastavte hledí na 90 metrů.
Uvolníme pojistku…
a jemně stiskneme spoušť.
Mrtvý?
Ne.
Zasáhl jste ho, pane, ale utekl. Je zraněný.
- Pustíme se za ním? - Ne.
Vidíte tam dole tu říčku?
To je hranice mezi našimi pozemky a pozemky našich sousedů.
Tu nikdy nepřekračujeme. Nikdy.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Jen avizuji, že paní premiérku a pana Thatchera
očekáváme zítra kolem třetí odpoledne.
Děkuji.
- Co ten rozruch? - Dobré ráno.
- Ránko, mami.
- Dobré ráno. - Řekneš jí to ty, nebo já?
Do toho. Vidím, že se na to jen třeseš.
Náš vrchní hajný obdržel dnes ráno telefonát ze sousedního panství.
Vypadá to, že jejich obchodní návštěva…
Údajně z Japonska.
…postřelila majestátního jelena,
který následně přeběhl na panství Koruny a potřebuje…
Potřebuje ránu z milosti.
- Vyprávím to já, nebo ty? - Tak to zkrať.
No prostě…
prý je to výsostný kousek.
- Čtrnácterák. - Opravdu?
Proto ten rozruch,
proto měníme naše plány a ještě dnes na něj vyrážíme.
- Máme přece povinnosti. - Už ne.
- Všechno jsem zrušil. - Cože?
No tak, mami.
Všichni víme, že tak velký úlovek jsme tady neměli od…
Bylo by hezké pořídit mu konkurenta.
- A zastínit ho. - Soka a nepřítele.
Co se na něj bude mračit z protější zdi.
Otázka zní, čí jméno bude stát pod ním.
- Moje. - Moje.
- Ne, moje! O tom žádná. - Tvoje každopádně ne.
- Moje. - Přestaň!
- Moje. - Ne.
Je milé, že jste přišla.
Velice ráda. Verdiho zbožňuju.
Je tak… romantický.
To jistě.
Ovšem když vnímáme jen tu romantiku, upozaďujeme jeho odkaz a politický vliv.
Jeho hudba hrála klíčovou úlohu při sjednocování Itálie.
Páni. Opravdu?
- Máte na léto hodně plánů? - Ne, většinu času strávím v Londýně.
Jsem trapně k mání, pokud se ptáte na tohle.
Já budu několik týdnů v Zimbabwe a pak ve Skotsku.
Můžeme se potkat na podzim.
- Ale ne, vy nechcete. - Je to strašně daleko.
- Uteče to jako voda! - Neuteče.
Děsně se to potáhne. I když dobré věci potřebují čas.
Vaše garde nic víc nedovolí.
Udělá, co jí řeknete.
Babička je příšerný snob.
Dobrou noc.
- Jsem moc odměřený? - Ano.
- Ale galantní. - Urozený.
Pardon. Urozený.
BALMORALSKÁ ZKOUŠKA
Navrhuji úvodem dnešního jednání probrat rozpočet na příští rok.
Právě jsem o něm hovořila s ministrem financí.
Vzhledem k velmi naléhavé potřebě
zkrotit inflaci a rostoucí dluhy veřejného sektoru
bude naše vláda zavádět fiskální korekce,
jež jsou dle Geoffreyho slov těmi nejrazantnějšími a nejrozsáhlejšími,
jaké tato země kdy zažila.
Při vší úctě, Margaret…
Čtyřmiliardové škrty ve výdajích?
Nové, přísné výdajové limity pro ministerstva,
zrušení 25% daně z příjmu...
To nejsou korekce.
- To je řezničina. - Jdete na to moc zhurta.
To proto, že nemám čas.
- Každý, kdo má zkušenosti… - Nebo rozum.
…ví, že decimování veřejného sektoru a těžkého průmyslu
zvyšuje riziko masové nezaměstnanosti…
Společenských nepokojů.
A je to v rozporu se vším, co reprezentujeme.
Tak, tak.
Osvěžte mi paměť.
Co reprezentujeme?
Jsme Konzervativní strana.
Zastáváme konzervatismus, obezřetnost.
Stabilitu.
Umírněnost.
Děkuji vám, pánové. Paní premiérko.
To jsou naše priority.
Ne nějaká celoplošná rekonstrukce státu a jeho institucí.
Je to příliš zbrklé, neuvážené.
Můžete tím nejen poštvat celou zemi proti nám,
ale i svou vlastní stranu, své kolegy, nás, proti sobě.
Nehýbejte se, prosím.
Tři, dva, jedna.
Děkuji.
To, jak se mnou ti chlapi jednají povýšenecky, jak mě poučují.
Hlavouni jedni důležití.
Snobská pakáž.
A ty jejich nápady,
ty návrhy, jak řešit aktuální problémy této země.
Všechny jsou bez invence,
tak opatrné a…
postavené na vodě.
Když už jsme u té vody, předpověď pro Balmoral jí hlásí hodně.
Na golf si můžu nechat zajít chuť.
Otec ve svých kázáních říkával:
„Zbabělí poslové jsou pro Boha bezcenní.“
Oni jsou zbabělí.
Měla jsem je vykopnout, dokud jsem ještě mohla.
Ráno mi volal Malcolm Muggeridge a povídá mi: „Pozor na zkoušku.“
„Na jakou zkoušku?“ ptám se.
„Na nechvalně známou balmoralskou zkoušku,“ řekl.
Královská rodina prý všechny své hosty podrobuje tajné zkoušce.
Aby zjistila, zda jsou přijatelní, nebo ne.
Jestli patří ke smetánce, nebo ne, jestli do party zapadnou, nebo nezapadnou.
To vypadá na pěkně krutý a krvavý sport.
- Paní premiérko, vítejte v Balmoralu. - Díky.
- Pane Thatchere. - Těší mě.
Její Veličenstvo se omlouvá, že vás nemůže přivítat osobně.
Vyrazila s ostatními na jelena.
Ano, vezmeme si tento, drahá. Děkujeme.
Oba jsou vaše, madam.
No…
Děkujeme, drahá.
Berte. Jsou sice anglické, ale dají se utratit i ve Skotsku.
O to nejde, pane. Spropitné se dává na konci pobytu.
Instrukce jsou v protokolu na stole.
Berte. Nikomu to neřeknu.
Zadržte, tohle si raději udělám sama. Zvlášť manželovy věci.
Omlouvám se.
Děkuji.
Vybalovala ti kufr!
Co ji to napadlo? To má dělat manželka.
A dvě ložnice?
No jo, je to hodně zvláštní.
Můžeme vůbec spát v jedné posteli?
Radši se půjdu podívat do protokolu.
Co myslíš, že bude v šest? Drink, nebo večeře?
Co já vím?
- Co si mám obléct? - Co by? Na tom nesejde.
Mně ano. Každý dům má svá pravidla.
Tato místa jsou hlavně o tom, co si kdy obléct.
V letadle jsi mluvil o zkoušce.
- Podívejme, takže jsi mě poslouchala. - Samozřejmě že ano.
Nemusím se na tebe dívat, abych ti ukázala, že poslouchám.
Bylo by to ale milé.
Nemám čas být milá.
Pojďme se raději zabývat tím, jak nevyhořet u té zkoušky.
V šest je drink před večeří.
Na večeři ve smokingu, tudíž na drink taky.
Nemohla jsem si nevšimnout, že nemáte venkovní obuv.
Je to tak.
Proč říká takové věci?
Viděl ho vůbec někdo?
- Anna ho zahlédla u Connachcraigu. - Vystřelila jsi?
- Ani vy? - Ne. Co ostatní?
Trochu předběhl sezónu, ne?
Většina laní ještě není v říji.
Přišlo to na něj a odpojil se od stáda.
Budeme vám muset dát druhou šanci.
Dostaneme ho zítra.
Pojďte, dáme si čaj.
Moc ráda.
Tak.
- Kam teď? - Něco slyším.
Myslím, že…
Co to vyvádí?
Prokrista.
Premiérko. Ráda vás vidím.
Vaše Veličenstvo.
Oblékli jste se rovnou na večeři. To je od vás důmyslné.
- Povečeříme tedy dříve. - Neblázni.
Je teprve šest.
Ať je do tři čtvrtě hodiny prostřeno.
Vždyť je čas na čaj.
Hodný kluk.
Vaše Veličenstvo.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Vaše Výsosti.
Bože, snad nepřijdou k zítřejšímu obědu v pyžamu.
Tak v této zkoušce jsme asi neobstáli.
Dobrý večer.
Vy sedíte vpravo, madam, druhá od konce. A vy vlevo, pane.
Dám na to krk, že jsem ho slyšela.
- Troubila jsi? - Zkoušela jsem to.
Marku, ty to umíš líp.
To zní naprosto příšerně.
Musíš hlasitěji.
Slyšela jsem dobře, že ho zahlédli na západním břehu jezera?
Absurdní domněnka.
- Pročpak? - Je tam nížina. Otevřená pláň.
Nahoře v kopcích, na hřebenech. Tam ho najdete.
Mám pravdu?
Zastřelit zdravého paroháče v říji je trestný čin.
Jenže obchodní návštěvy lační po trofejích
a nabízejí za ně vysoké sumy, které hamižní sousedé rádi shrábnou.
Já to do jisté míry chápu.
Jde o byznys.
Nejde o byznys.
Jde o ochranu přírody.
Pro tu však lidé nemají pochopení. Jsou to ignoranti.
Co si zahrát po večeři pár her?
Ťumpík číslo pět s jedním puntíkem volá ťumpíka číslo čtyři se dvěma puntíky!
Tak tohle byl můj životní výkon.
Ťumpík číslo čtyři se dvěma puntíky
volá ťumpíka číslo sedm s jedním, dvěma, třemi…
osmi puntíky!
Takže puntík číslo sedm…
Špatně, ty punťo!
Ale ne!
Margot, ukaž babičce, jak se to dělá.
Šup ho tam a s nácky pryč!
Ťumpík číslo tři se dvěma puntíky volá…
ťumpíka číslo jedna
bez puntíků.
- Zase ty. - Hodně štěstí, premiérko.
Tak dobrá.
Díky.
Ťumpík číslo jedna…
bez puntíků…
volá…
ťumpíka…
číslo deset…
se šesti puntíky.
- Skvělé. - Bylo to správně?
Ano. Velmi dobře.
Pošlete to dál, prosím.
Skvělé. Výborně.
- Co to mělo znamenat? - Moc jí to nešlo.
Přesto jsem ochotná jí dát šanci.
Nejspíš byla jen nervózní.
- Z čeho? - Z té situace, ve které se ocitla.
Hráli jsme společenské hry, bavili jsme se.
Možná má o zábavě úplně jiné představy.
Nebo se bavit neumí a legrace je pro ni sprosté slovo.
Zželelo se mi jí a pozvala jsem ji na zítřejší lov.
Tak to hodně štěstí!
Dobrou noc.
Ale ne, snad teď nezačneš pracovat.
Copak mám na výběr? Potom co jsem promarnila celý večer?
Ale no tak! Jen trocha nevinné zábavy.
A aby toho nebylo málo,
tak mě královna pozvala na zítřejší lov jelena.
Ty se směješ, jenže já si ten čas teď musím napracovat.
Tak co kdybych šel spát do toho druhého pokoje?
Opovaž se!
Nebudeme si přece osvojovat vrchnostenské moresy.
Oddělená lože oddělují duše.
Je to jen jedna noc.
Přesně tak zlozvyky začínají.
Pěkně tady zůstaň a…
Na nočním stolku je nějaká knížka.
Dobrá, má drahá. Jak si přeješ.
To jsou mi ale…
Lovecké paměti zámku Balmoral.
Čti si, já si budu dělat svoje.
To si teda počtu.
„5. září 1848.
Dopis prince Alberta pro Marii, vévodkyni vdovu sasko-koburskou!
Od samého příjezdu nás sužoval vytrvalý déšť,
což však mě, nenechavého člověka, nijak neodradilo od toho,
abych po celý týden bedlivě číhal na statné jeleny.“
Zůstaňte.
Včera se moc nepředvedla.
Jo, klidně se vsadím, že ho do oběda dostanu.
Beru tě za slovo.
Plno řečí a skutek utek.
Tak kde je?
Jelen je nejaktivnější po ránu. Nechci propásnout šanci.
Prokrista!
Nic neříkejte.
Paní premiérko.
To je ale krásné ráno.
Můžeme?
Pojedeme tímhle.
My tímhle.
Díky, Johne.
Pojď, hochu. No tak.
Jsem ráda, že jste se přidala.
Netušila jsem, že jste sportovní typ.
Nejsem, madam.
My všichni jsme vášniví lovci.
S otcem jsem tak strávila ty nejkrásnější chvíle.
- Všechno mě naučil on. - Mě toho otec také hodně naučil.
Co jste spolu dělali?
Pracovali jsme.
Práce byla naše hra.
Pracovali jsme spolu u nás v obchodě.
Jako člen městské rady mě brával všude s sebou.
Sledovala jsem ho při psaní projevů,
poslouchala jsem, jak si je nanečisto přeříkával.
Byl to můj politický křest.
To muselo být milé.
Ano.
Jestli si nechcete vymknout kotník, rozmyslete si ještě tu obuv.
Kolikátku máte nohu?
Pětku.
To se hodí! Já taky.
Při stopování zvěře musí člověk splynout s přírodou,
aby nezkazil moment překvapení.
Tu výraznou modrou nechte příště doma.
V té vás jelen může zmerčit.
A parfém taky.
Může vás ucítit.
A teď taky uslyšet.
Mohu se zajet převléct.
To je nápad!
Když budete rychlá, stihnete to do oběda.
Pospíším si.
Madam.
Mary.
Vyrazím za nimi a dám si s nimi oběd.
Kde budou jíst?
Myslím, že plánovali jít na pláž k Loch Muick, madam.
Ano.
Ne.
Co tady děláte?
Vaše královská Výsosti.
Nemáte být náhodou na lovu jelena?
Mám, ale vaše sestra…
Tak jí neříkejte. Říkejte jí „královna“.
Je to královna, ne moje sestra.
A to křeslo. V tom nikdo nesedává.
- Odpusťte, prosím. - To taky neříkejte. Řekněte „Cože?“
Prosit o cokoliv je zoufalé. Prosit o odpuštění je neurozené.
To křeslo.
V tom nikdo nesedává.
Patřilo královně Viktorii.
Uvědomujete si, doufám, že je dnes státní svátek.
Ano, ale je těžké vzít si volno, když se naše země nachází v takovém stavu.
Naše země se vždycky nacházela v nějakém stavu. A ještě bude.
Člověk se časem naučí, pokud se má z čeho učit,
že vzít si volno je někdy to nejlepší, co může udělat.
Já na to nejsem zrovna dvakrát stavěná.
Nepřináší mi to potěšení.
Může vám to dát něco důležitějšího.
Nový pohled.
Dobrý večer, Vaše Výsosti.
Vážně tě nijak nepřemluvím, abys přijela na víkend?
Proč? Není tam pro mě místo.
Navíc mám práci.
Jakou?
Co je důležitější než pozvání dědice trůnu?
Být matkou.
A manželkou.
- Předtím to nebyla překážka. - Ale no tak.
Je to tak.
Najdi si nějakou mladou, která s tebou půjde, kam budeš chtít,
a která ti obětuje život.
Třeba tu novou.
Dianu Spencerovou?
Ta nesplňuje požadavky?
Tak nemluv.
Radši bych chtěl slyšet, že žárlíš.
Mohla bych, ale…
bylo by to zbytečné, ne?
Vzhledem k naší situaci.
A tomu, co se od tebe vyžaduje.
Myslím to vážně. Zavolej jí.
A co jí mám říct?
„Stále na vás musím myslet.
Nevydržím čekat celé léto, než vás uvidím.
Nemohla byste všeho nechat
a přijet za mnou do Skotska?“
Členové vlády Margaret Thatcherové vyjádřili znepokojení z nových čísel,
která značí prudký nárůst nezaměstnanosti.
Odbory tvrdí, že je tento nárůst způsoben
rozsáhlými výdajovými škrty.
Současná situace je skutečně velmi alarmující.
Máme neschopnou, radikální labouristickou opozici
a ta nám právě teď jde tvrdě po krku.
Nikdo nezpochybňuje sílu přesvědčení předsedkyně vlády.
My ale potřebujeme zralého a zkušenějšího vůdce,
který sdílí naše hodnoty.
Ministerská předsedkyně, která postrádá zkušenosti
a není ochotna si přiznat, že její politika selhává,
pro nás představuje velké riziko.
Řada členů kabinetu se jistě bude ptát, zda není čas na změnu.
Francis Pym, odpůrce monetaristické politiky paní Thatcherové…
A už tady máme Marka Watsona z Jedburghu,
držitele současného rekordu v hodu kladivem tady v Braemaru.
Musí přehodit Francise Stewarta z Fort Williamu.
Sice po úrazu, ale hodil 25,6 metru.
Co tady dělám?
Tak daleko od Westminsteru,
tak daleko od reality.
Plýtvám drahocenným časem v nějaké…
…napůl skotské a napůl germánské fantasmagorii?
Ano.
A tohle už je místní borec Gary McNeill.
A pozor…
Vévoda z Edinburghu předává letošní haggis mladému…
Těžko se mi na těch lidech hledá cokoliv pozitivního.
Haggis musí být připraven ke konzumaci…
Nejsou ani vzdělaní, ani kultivovaní, ani elegantní.
Jsou na hony vzdálení ideálu. Jsou…
Nudní, nafoukaní a neomalení?
Ano, Denisi.
Stejně jako ti despotičtí nadutci v mé vládě.
Všechno je to jedna sorta.
No…
jestli má tato země nabrat nový směr, bude potřeba ji od základu proměnit.
Odshora až dolů.
Ano, dejte to tam. Díky. Díky moc.
Co se stalo?
Zřejmě nějaká krize.
Život v poválečné Británii
je jedna dlouhá, bolestná, nepřetržitá krize.
Ať bylo sebehůř, ještě se nestalo, že by premiér odjel dřív.
Spíš bývalo těžké se jich zbavit.
Tak proč se tahle pakuje tak rychle?
Možná jsme byli málo přátelští.
O čem to mluvíš? Já byla velmi přátelská.
Přímo jsem hýřila srdečností.
Kdo je tohle?
Lady Fermoyová je tu pro vás.
Ahoj, babi.
Nemusím ti doufám vysvětlovat, jaké máš štěstí, že tě sem pozvali,
jaká je to pro tebe jedinečná příležitost
a kolik je toho pro naši rodinu v sázce.
Je to jen víkend.
Nejdůležitější víkend v tvém životě.
Princ z Walesu mi slíbil, že mě vezme na ryby.
Doufám, že to bude poprvé, co ve Skotsku chytím něco jiného než rýmu.
Nějak se neorientuju. Je to kamarádka, nebo přítelkyně?
To zatím neví.
Proto to pozvání, aby zjistil, jestli pohoří…
nebo zazáří.
Hned mi došlo, že to byl omyl.
Ne že bych na tom byla s puškou líp.
Dobré ráno, madam. Je půl šesté.
Jeho Výsost vévoda z Edinburghu si vás vyžádal jako doprovod na ranní lov.
Jejda.
Tak jo.
Budete něco potřebovat?
Jako co?
Napadlo mě, kdybyste třeba neměla venkovní obuv.
Jinou než venkovní nemám.
Omlouvám se za ten budíček,
ale nevzal jsem vás s sebou bezdůvodně.
Na královském dvoře je teď velké pozdvižení.
Ano, kvůli jelenovi. Včera u večeře se nemluvilo o ničem jiném.
Nemyslel jsem jelena.
Myslel jsem vás.
Napadlo mě, že bychom se na lovu mohli lépe poznat.
Není tu na vás moc vlhko?
Ne, mám vláhu ráda.
Nevadí vám trocha bláta?
Čím víc, tím líp. Jsem srdcem venkovanka.
Dobrá.
Na Sandringhamském panství jsme se určitě potkali,
když jste tam jako malá bydlela.
Ano, pane.
Kde bydlíte teď?
V Londýně, ve čtvrti Earl’s Court, v bytě se třemi kamarádkami.
Jsem panovačná domácí.
Jste panovačná?
- Mám ráda čistotu a pořádek. - Správně, já také.
Vyškolený z armády, pane?
Z námořnictva. A otázky tady kladu já.
Promiňte.
A to je vaše hlavní práce? Být paní domácí?
To ne, pane. Pracuji jako uklízečka u své sestry.
Aha, no to je moc důležitá práce.
To rozhodně.
- Doufám, že dobře platí. - Libru na hodinu.
Pardon, ale v platech uklízeček se zrovna neorientuji.
To je nejvyšší sazba. Tolik dostávají nejvýkonnější uklízečky.
- Vážně? - Ne!
Normálně mě odírá. Vůbec nevím, proč to dělám.
Možná proto, že vás uklízení baví.
Jo, vlastně mě to docela baví.
I žehlení. Bože, není to k pláči?
Právě naopak. Nemůžu se dočkat, až probereme detaily.
- Pane. - Co?
- Podívejte. - Ó, ano.
Jste bystrá.
- Nezkusíme jít blíž? - Ne.
Druhá taková šance už nebude.
Máme jen jeden pokus.
Z kterého směru fouká? Zprava?
Zleva, pane.
- Cože? - Podívejte, jak jdou mraky.
Honí se všemi směry.
Fouká zprava.
Zleva.
Krásný zásah, pane.
Bylo to zleva?
Má ho!
Koukejte.
No teda.
Tak jsme ho našli.
Pěkný úlovek!
- Páni, oni ho dostali. - Výborně.
Je to pěkný kousek.
Musím poděkovat Dianě.
Já nic neudělala.
Vy jste ho zahlédla jako první, ne já.
Ale vy jste ho střelil, pane. A to nebylo snadné.
- Ne. - Bylo to skvělé.
Tak jo, pojďme si ho prohlédnout.
Šli jsme čtyři hodiny, než jsme ho našli.
- Čtyři? - Čtyři.
- Na jednu ránu? - Na jednu…
Díky, že jste přijela.
- Byl to děs? - Vůbec, pane. Bylo to božské.
Tohle po první návštěvě ještě nikdo neřekl.
Opravdu bylo.
- Neodradilo vás to testování? - Naši jsou taky takoví.
Všechny nováčky mučí a snaží se je nachytat.
Zítra se dozvím hodnocení.
Dejte vědět, jestli jsem prošla.
Jsem si jistý, že ano.
S vyznamenáním.
Jste prima děvče.
Děkuji.
Tak co?
Jak to tam jde?
Ani to nechtěj vědět.
Chci.
Povídej.
Je triumfální.
Za celou existenci Balmoralu nebyl nikdo, kdo by tak skvěle obstál.
No vida.
Naše příšerné rodinné politbyro nešetřilo chválou.
Anna, tatínek,
Margot,
maminka, babička.
Vaše Výsosti, chce vás vidět vévoda z Edinburghu.
Pak si mě tatínek povolal do místnosti s trofejemi,
aniž by si uvědomil ten groteskní symbolismus.
Klidně mě mohli stáhnout z kůže a pověsit taky na zeď.
Chtěl jsi mě vidět?
Ta Diana Spencerová.
Co je s ní?
Vpálil mi do očí, jaké je stanovisko rodiny.
Chtějí, abych si ji vzal.
Fíha.
Jo.
Musela být vážně triumfální.
Asi to tak vždycky mělo být.
Jednou ta pravá přijít musela.
Ale je ona ta pravá?
Zeptal se na to vůbec někdo?
Je to ještě dítě.
Premiérka, Vaše Veličenstvo.
Vaše Veličenstvo.
- Doufám, že jste si užila volné dny. - Velmi.
Léto ve Skotsku je požehnání.
Nechápu, že se někdo na Balmoralu necítí jako doma.
Někdo to tak má.
Přijede a je rozčarován z počasí a z našich zvyklostí.
V lovectví vidí jen krutost namísto prospěšnosti a nutnosti.
Krvavá hra se prý ale hrála i tady.
- Máte nový kabinet. - Ano.
Vzala jste si na mušku hlavně starší ministry.
Ano, nicméně o jejich odvolání nerozhodl pouze věk.
- Co tedy? - Většinou jejich původ.
A nedostatek houževnatosti
pramenící z jejich výsadního postavení a titulů.
Představa, že lidem s výsadním postavením chybí houževnatost, je mylná.
A je nebezpečné dělat si nepřátele vpravo, vlevo i uprostřed.
Není, pokud s nepřáteli umíte žít.
A vy umíte?
Jistěže.
Ztotožňuji se se slovy chartistického básníka Charlese MacKaye.
„Vy že nemáte nepřátel?
Žel bohu, příteli, pýcha je zlá.
Ten, kdo v povinnostech je zapleten,
a statečně vytrvá, jistě nepřátel dosti má.
Že žádné nemáte?
Pak málo práce jste vykonal.
Žádného zrádce neudeřil,
s žádným křivopřísežníkem nesoupeřil,
nikdy jste nezměnil zlo v dobrou věc,
v boji se choval jak zbabělec.“
Dobrý večer. Tak už máme jasno. Tři ministři z kola ven, změny v kabinetu
a dlouhý seznam povýšených a přeřazených nevládních ministrů.
Margaret Thatcherová provedla dokonalá vládní škatulata.
Za okamžik se tedy podíváme…
Ijáčku.
- Jdu tě zkontrolovat. - Jsem v pohodě.
Můžeš být aspoň jednou víc než v pohodě?
Po výběrovém řízení, které zahrnulo půl Británie,
jsi kápnul na skutečnou perlu.
Věkem, vzhledem i původem.
Nebo jsi snad i u ní objevil nějakou vadu?
To ne.
Ona je…
bezesporu rozkošná.
A ty nohy.
Potvora.
A vhodná.
Takže…
Přál bych si mít víc času.
K čemu?
Abych zjistil, jaká je. Skoro se neznáme.
- Na to bude čas později. - To mi říkají všichni.
„Na to bude čas později. Jdi do toho.“
Naprostý souhlas.
Co si myslí „ona“?
Je to smutné, ale je pro.
Není divu.
Všichni jsou pro, protože všichni chápou,
že je načase tuhle kapitolu uzavřít.
Celou tu komedii s Parker Bowlesovou.
Pro všechny.
Nadobro.
Jo.
To byl úsměv?
Brzo bude.
Nebojuj s tím.
Je perfektní.
Dokonce dostala jelena, mrcha.
Máš to psáno ve hvězdách.
Překlad titulků: Irena Křiváková