‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎- Toată lumea e gata? ‎- Haide!
‎CAPE TOWN, AFRICA DE SUD, 1947
‎Mai repede! Așa!
‎Tăcere absolută, vă rog!
‎- Porniți discul! ‎- Înregistrăm.
‎Sunteți gata, Alteță Regală?
‎Cinci, patru, trei, doi, unu...
‎Și...
‎În ziua aceasta...
‎cu ocazia împlinirii a 21 de ani...
‎primesc cu bucurie ocazia
‎de a mă adresa popoarelor ‎din Commonwealth și imperiu...
‎oriunde ar trăi, de orice rasă ar aparține
‎și orice grai ar vorbi.
‎Astăzi mă adresez vouă din Cape Town.
‎Mă aflu la 9.500 de kilometri ‎de țara mea de baștină.
‎Dar nu mă aflu ‎la 9.500 de kilometri de casă.
‎Acesta este marele privilegiu
‎al apartenenței la marele Commonwealth.
‎Există case gata să ne primească ‎pe fiecare continent al Pământului.
‎Înainte să mă apese trecerea anilor, ‎sper să cunosc multe dintre ele.
‎Deși niciun supus de-ai tatălui meu,
‎fie tânăr sau vârstnic, ‎nu este departe de gândurile mele...
‎astăzi mă gândesc îndeosebi ‎la toți tinerii și tinerele
‎care au venit pe lume ‎în aceeași perioadă ca mine
‎și care au crescut asemeni mie
‎în teribilii și glorioșii ani ‎ai celui de-al Doilea Război Mondial.
‎Voi, tinerii din Comunitatea Națiunilor‎...
‎îmi veți permite să vorbesc de ziua mea ‎în numele vostru?
‎Ajunși la vârsta majoratului...
‎cu siguranță ne va aduce bucurie ‎gândul că vom putea de acum
‎să ușurăm povara ‎de pe umerii vârstnicilor noștri...
‎care au luptat, au muncit ‎și au suferit să ne protejeze copilăria.
‎Acelei generații îi spun ‎că nu ne vom lăsa descurajați
‎de temerile și vitregiile ‎lăsate în urmă de război
‎pentru toate națiunile din Commonwealth.
‎Știm că acestea sunt prețul ‎pe care ni l-am asumat bucuroși
‎pentru onoarea de a lupta singuri ‎cu șapte ani în urmă...
‎în apărarea lumii libere.
‎Dacă ne vom croi un drum ‎cu credință nestrămutată,
‎cutezanță neabătută și inimă senină,
‎vom putea face ‎acest străvechi Commonwealth,
‎pe care îl iubim cu toții din suflet, ‎mai măreț decât a fost vreodată.
‎Mai liber, mai prosper, mai fericit.
‎Și cu o putere mai mare ‎de a aduce bine în lume,
‎mai presus de vremurile de glorie ‎ale înaintașilor noștri.
‎Aplauze pentru Margaret Roberts!
‎Pentru a reuși aceasta...
‎este imperios să oferim,
‎cum spunea tatăl meu, Regele George, ‎primul suveran al Commonwealthului,
‎„tot ceea ce suntem”.
‎Bună seara!
‎Mulți dintre strămoșii mei ‎au avut o deviză.
‎Una nobilă.
‎„Slujesc.”
‎Aș vrea să fac această promisiune.
‎Este una simplă.
‎Zâmbește!
‎Declar în fața tuturor...
‎Toată viața mea...
‎cât îmi vor fi zilele de lungi...
‎mă voi pune în slujba voastră...
‎și a marii familii imperiale...
‎de care aparținem cu toții.
‎Dumnezeu să mă ajute ‎să-mi țin jurământul...
‎și Dumnezeu să vă binecuvânteze ‎pe voi, cei care îl veți împărtăși.
‎- Mulțumesc, doamnă! ‎- Mulțumesc!
‎48 LA 1
‎Se înfăptui preschimbarea lui Euridice,
‎numai că eu eram Aristeu,
‎împingând-o spre șarpe...
‎„Maleahi, Maleahi...”
‎De două ori m-a chemat pe acel nume,
‎și de două ori m-a îmbiat ‎în ghearele ei...
‎Eram în întuneric. Ea, în lumină.
‎Și totuși, eu eram cel diurn,
‎iar ea, cea crepusculară,
‎dacă o asemenea distincție zadarnică ‎ar putea fi alcătuită.
‎Aurora se ivi.
‎Insula, cuprinsă între mări, ‎era tulburată.
‎Am privit-o din nou.
‎Derma ei, străvezie ‎în lumina scânteietoare a soarelui,
‎lucea precum un solz de pește.
‎Îmi aruncă o ultimă privire...
‎apoi se cufundă ‎în translucida masă verzuie
‎a apelor Ionice ce se căscau sub ea.
‎Moartea ta, viața mea.
‎Sfârșit.
‎Măiculiță! Propriul tău ‎Război și pace.
‎Ulise,‎ mai degrabă.
‎ROATA LUI IXION; O ELEGIE ‎DE MICHAEL SHEA
‎Îmi voi rezerva un an din viață.
‎- Ce? ‎- Glumeam. O termin săptămâna viitoare.
‎- Ești foarte amabilă. ‎- Și, Michael, bravo!
‎Fără felicitări până nu citești.
‎Meriți felicitări că ai cărat-o ‎până la etaj. Glumesc, desigur.
‎Ei bine...
‎Aștept cu nerăbdare...
‎să-ți aud părerea.
‎Taxi!
‎- La Palatul Buckingham, te rog. ‎- Da, domnule.
‎BLOOMSBURY, LONDRA, 1985
‎Bravo! Las-o pe biroul meu.
‎- 'Neața, James! ‎- Bună dimineața!
‎- 'Neața, Michael! ‎- Sarah.
‎Scuze că te iau pe nepusă masă, ‎dar ziarul ‎Today‎ vrea o confirmare
‎despre un presupus secret ‎cunoscut prin Commonwealth
‎cum că regina e nemulțumită ‎de refuzul lui Thatcher
‎de a sprijini sancțiunile ‎contra apartheidului din Africa de Sud.
‎Frustrarea Domniei Sale creează tensiuni ‎în relația cu dna prim-ministru,
‎pe care regina o acuză.
‎Ar vrea ca tu să dai o declarație. ‎ca șef al Biroului de Presă.
‎Ar trebui să știi că nu ai de ce ‎să-mi prezinți asemenea inepții.
‎În cei 33 de ani de domnie,
‎regina nu și-a exprimat niciodată o părere ‎despre prim-miniștri,
‎pozitivă sau negativă, și nu o va face.
‎Imparțialitatea și susținerea premierului ‎sunt articole de credință pentru ea.
‎Și știm cu toții cât ține regina...
‎la credință.
‎...de acum prea cotidianul ‎uz al violenței.
‎Gaz lacrimogen, ‎urmat de gloanțe de cauciuc și alice.
‎Au trecut aproape patru decenii ‎de când sistemul de segregare rasială,
‎numit apartheid, a devenit ‎politică oficială în Africa de Sud.
‎Opresiunea violentă de către guvern ‎a protestatarilor de culoare
‎provoacă indignare pe plan internațional.
‎Situația se agravează, doamnă.
‎Nenumărate cazuri de brutalitate ‎a poliției contra publicului.
‎Noi credem că putem putem capăt ‎acestor atrocități
‎prin presiuni de natură economică.
‎48 de țări din Commonwealth doresc ‎să impună sancțiuni contra Pretoriei
‎pentru a da jos apartheidul.
‎Dar, după cum știe Maiestatea Sa,
‎pentru a aplica aceste sancțiuni ‎este necesară unanimitatea,
‎iar o țară se împotrivește.
‎Marea Britanie.
‎Dna Thatcher se opune.
‎Voi avea ocazia să discut cu dumneaei ‎între patru ochi
‎la conferința ‎șefilor de stat din Commonwealth.
‎Commonwealthul.
‎O pierdere de timp ridicolă.
‎Organizația e ridicolă.
‎Mai rău de-atât, ofensatoare.
‎De ce îi permitem reginei noastre
‎să fraternizeze cu țări ca Uganda, ‎Malawi, Nigeria, Swaziland...
‎Țări instabile.
‎Regimuri dictatoriale instabile ‎care încalcă drepturile omului!
‎- Și le mai și numim „familie”! ‎- Da.
‎A cerut o audiență privată ‎la bordul iahtului regal,
‎pentru o așa-numită „conversația onestă ‎despre viitorul Africii de Sud”.
‎Scutește-mă!
‎O să-i dau eu o conversație onestă ‎despre a nu-mi pierde timpul!
‎Scuze pentru ouă, băieți!
‎Gata! Cine vrea mâncare de pește?
‎Nu mi-a ieșit grozav, din păcate.
‎La cină, acest voal lucios
‎în galbenul ‎din drapelul Commonwealthului.
‎Delicios!
‎Și broșa primită în dar ‎de la regele Otumfuo Opoku Ware.
‎E un porc spinos?
‎Un simbol al curajului și puterii ‎în cultura Ashanti.
‎Ne-ar prinde bine!
‎- Ce învârți? ‎- Commonwealthul.
‎Desigur.
‎Cu ce ocazie pe-aici?
‎Să-ți spun că am decis ‎ca Eduard să-mi fie cavaler de onoare.
‎- Nu Charles? ‎- Nu.
‎- O să ridice semne de întrebare. ‎- Bine!
‎Să vadă și el cum e să fii tras pe tușă
‎într-un „rol redus”,
‎fiindcă așa pare că intenționează ‎să arate viitorul monarhiei.
‎Tu, el și urmașii lui prețioși, ‎și la naiba cu noi, ceilalți!
‎Ticălos nesigur și invidios!
‎Pe cine e invidios?
‎Pe mine! Mereu a fost.
‎Andrew...
‎Pe mine și pe tine, pentru...
‎apropierea noastră.
‎Pe faptul că am luptat în război ‎și mi-am dobândit medaliile.
‎Sunt mai fericit în dragoste ‎și mai popular.
‎Și...
‎ca alți frați mai mici din trecut, ‎aș fi mult mai bun ca el.
‎Ca ce?
‎Ca urmaș.
‎Vreau doar să vă văd fericiți.
‎Am două familii la care țin.
‎Propria mea familie ‎și Comunitatea Națiunilor.
‎E munca mea de-o viață ‎să le țin laolaltă.
‎Mamă.
‎Pentru micul dejun de stat, ‎o rochie de brocart auriu cu albastru.
‎Sarah!
‎E în ton cu colierul de diamante primit ‎în Africa de Sud când ați făcut 21 de ani.
‎Minunat!
‎I-am spus și a acceptat. Eduard va fi.
‎Cum ai zis!
‎Să mergem.
‎Maiestate.
‎Am inclus propoziția aceasta.
‎Nu cred că e necesar.
‎- Prefer prima variantă. ‎- O scoatem.
‎Maiestate. Mulțumesc că ați venit.
‎Mulțumesc! Sunt minunate. Mulțumesc mult.
‎Cei care mă cunosc știu prea bine ‎că această Comunitate a Națiunilor
‎este o a doua familie pentru mine,
‎cum a fost pentru regretatul meu tată, ‎regele George al VI-lea.
‎Întotdeauna există tensiuni între națiuni.
‎Pacea globală este fragilă.
‎Dar eu sunt de părere că această uniune ‎ne oferă ceva rar și de mare preț.
‎Capacitatea de a prețui diferențele.
‎De a recurge la compromis, ‎în loc de conflict.
‎De a găsi căi de mijloc ‎în interesul păcii și bunăvoinței.
‎Mulțumesc!
‎Atențiune!
‎Dnă prim-ministru.
‎Dna prim-ministru, Maiestate.
‎- Maiestate. ‎- Mulțumesc că ați venit. Nu vă rețin.
‎Speram să discutăm despre Africa de Sud.
‎Doamnă.
‎Sper din suflet că Marea Britanie ‎se va alătura Commonwealthului
‎și va impune sancțiuni ‎contra apartheidului, un regim arhaic.
‎Să fim înțelese de la bun început.
‎Nimic util nu poate fi obținut ‎prin impunerea de sancțiuni.
‎Serios? Din câte am înțeles, ‎ar distruge guvernul sud-african.
‎Ne-ar distruge și pe noi.
‎Raporturile noastre economice ‎generează trei miliarde de lire anual.
‎Să privim din perspectiva sud-africană.
‎Asta fac, doamnă.
‎Investițiile sunt deja retrase ‎din Africa de Sud.
‎Sud-africanii de culoare vor sancțiuni. ‎Nu trebuie ascultați?
‎Nu vor să moștenească un deșert.
‎Ba da, dacă simt că este al lor.
‎Președintele Zambiei, Kaunda, ‎poate confirma.
‎Nu e treaba unui prim-ministru britanic
‎să se consulte cu dictatori nealeși.
‎Dar este datoria unui suveran, ‎când țara face parte din Commonwealth.
‎Da... Commonwealthul.
‎Da, Commonwealthul.
‎Înțeleg că pentru familia Maiestății Sale
‎tranziția acestei țări
‎de la imperiu ‎la un rol consultativ prin comparație
‎trebuie să fi fost un șoc ‎mai mare decât pentru popor.
‎Dar susțin că nu prin Commonwealth ‎se poate umple acest gol.
‎Există moduri de a readuce măreția țării,
‎printr-o economie revitalizată,
‎nu prin asocierea cu lideri de trib ‎nestatornici în costume excentrice.
‎Dar eu nu sunt tot asta?
‎Un lider de trib într-un costum excentric?
‎Cu siguranță că nu.
‎Sunteți șeful de stat ‎al unei monarhii constituționale
‎întemeiate de Wilhelm Cuceritorul.
‎Comparația este neavenită.
‎Aici nu suntem de acord.
‎Vedeți dumneavoastră, ‎eu mă consider întocmai ca ei.
‎Pentru mine, Ghana, Zambia și Malawi ‎sunt națiuni suverane cu istorii mărețe.
‎Știu că nu îmi împărtășiți ‎punctul de vedere.
‎Commonwealthul vă pare a fi ‎o risipă de resurse și timp.
‎Dar, în multe feluri, m-am dedicat lui.
‎- După cum am promis acum 40 de ani. ‎- La radio?
‎„Marii familii imperiale...”
‎Am ascultat discursul
‎când eram studentă la Oxford.
‎Dar nu putem lăsa valorile trecutului
‎să ne distragă atenția ‎de la problemele din prezent,
‎mai ales când sunt în joc ‎interesele economice ale țării.
‎48 de țări din Commonwealth ‎pregătesc o declarație
‎prin care condamnă regimul sud-african ‎și cer sancțiuni dure.
‎Ei...
‎Eu aș vrea de la dumneavoastră ‎să semnați declarația.
‎Dacă n-aș fi știut cum stau lucrurile,
‎aș fi zis că mi-ați dat o directivă.
‎Luați-o ca pe o chestionare.
‎Atmosfera voioasă de la conferința ‎Commonwealthului din Nassau
‎sau CHOGM, nu păcălește pe nimeni.
‎S-a discutat imediat despre Africa de Sud. ‎Premierul Indiei a vorbit fără ocolișuri.
‎- Cum a fost? ‎- Întâlnirea mea cu regina? Deplorabilă.
‎Dar recunosc că-mi place vasul.
‎Iahtul.
‎Nu e un iaht.
‎E o navă mare.
‎Când se află suveranul pe ea, ‎i se spune iaht, conform tradiției.
‎Nu face pe atotștiutorul!
‎De ce a fost glacială?
‎Nu glacială, ci deplorabilă.
‎Deși mi-ar fi plăcut să fi fost glacială. ‎Mor de cald aici.
‎Fiindcă omologii mei ‎întocmesc acum o declarație
‎să condamne guvernul sud-african ‎și vor să semnez.
‎Le-am spus ‎că nu accept cuvântul „sancțiuni”
‎și au început...
‎Să facă pe nebunii?
‎Să insiste că nu acceptă altceva.
‎Acum trebuie să găsim un cuvânt ‎pe care să-l accepte toată lumea.
‎- Mult succes! ‎- Mulțumesc, DT.
‎Nu și iarăși nu!
‎PROPUNERI
‎A refuzat termenul „propuneri”.
‎Trebuie să câștig lupta asta, Sonny.
‎Nu lupt adesea, ‎dar, când o fac, vreau să înving.
‎Așa va fi, doamnă.
‎Nu sunteți singură.
‎E 48 la 1.
‎Ne întoarcem cu alt cuvânt.
‎„Măsuri.”
‎Nici vorbă!
‎MĂSURI
‎Nu.
‎Îmi pare rău.
‎- A refuzat „măsuri”. ‎- Da. Vom propune „acțiuni”.
‎- Altfel? ‎- Mai avem „controale”.
‎Încep să înțeleg că e vorba de control.
‎Nu!
‎PROTOCOALE
‎Nu.
‎Mulțumesc.
‎Sunt duși cu pluta?
‎Nu.
‎În niciun caz!
‎Nu!
‎Ridicol!
‎Nu ne trebuie politicieni inutili. ‎Scuze, Sonny!
‎Ci un scriitor.
‎Unde am putea găsi unul?
‎Sancțiuni.
‎Restricții.
‎Protocoale.
‎Măsuri.
‎Propuneri.
‎Limitări.
‎Gesturi.
‎Urgentări, semnale...
‎Da, cred că ar merge.
‎- Semnale! ‎- Da, a acceptat „semnale”.
‎Printre cele acceptate se numără
‎mai multe sancțiuni ‎care ar fi fost respinse ca „sancțiuni”.
‎Mulțumesc, Michael. Și felicitări!
‎- Am câștigat? ‎- Da.
‎O victorie pentru Commonwealth, ‎omenire și mai ales pentru dumneavoastră.
‎Pusă în ring cu regina, ‎Doamna de Fier a îngenuncheat.
‎MARGARET THATCHER, ‎PRIM-MINISTRU AL MARII BRITANII
‎Bravo, Margaret! ‎O victorie a bunului simț.
‎Ce tot îndrugi acolo?
‎Ceilalți șefi de stat vor aprecia ‎că ai făcut un compromis.
‎Există un motiv pentru care nu ai reușit ‎să câștigi funcția cea mare.
‎Absența instinctului ucigaș.
‎Familia noastră este din nou unită ‎în jurul unui acord comun.
‎Doamnelor și domnilor, ‎dna prim-ministru Margaret Thatcher.
‎- Dnă prim-ministru. ‎- Da?
‎Ați fost forțată să faceți concesii.
‎Nu, din câte am observat.
‎Ați semnat un acord creat de 48 de țâri ‎cu care erați în dezacord.
‎Da.
‎Dar întrebarea este
‎dacă o persoană a fost trasă de 48,
‎sau 48 de persoane au tras spre una?
‎Da, am fost de acord cu „semnale”.
‎Dar, după cum știți,
‎cu o simplă ajustare,
‎semnalul poate arăta
‎în cu totul altă direcție. Mulțumesc!
‎Dnă prim-ministru!
‎Dle Secretar General, ‎veți da o declarație?
‎Cum rămâne Commonwealthul?
‎- Asta a spus? ‎- Da, doamnă.
‎- Apoi a plecat. ‎- Serios?
‎Sunteți gata? Începem.
‎Vă rog! Suntem gata.
‎Pozați!
‎Perfect!
‎Uitați-vă la mine!
‎Trei, doi, unu...
‎ELIBERAȚI-L PE MANDELA!
‎JOS APARTHEIDUL!
‎PUNEȚI CAPĂT APARTHEIDULUI!
‎Toată lumea o citește.
‎Primele reacții sunt încurajatoare.
‎Bine... Nicio ofertă deocamdată?
‎Încă nu. ‎Dar, chiar dacă nu se va publica asta,
‎e de necontestat faptul ‎că scriitura ta e captivantă...
‎Oare o pot spune? Chiar comercială.
‎Nu e un cuvânt murdar, Michael. ‎Știi cum se spune o poveste.
‎Oare te-ai gândit vreodată ‎să scrii un thriller politic?
‎- Ce? ‎- Din culisele de la Whitehall și Palat.
‎Nimeni nu le-ar descrie mai bine.
‎Nu. Dacă opera asta majoră nu merge, ‎mă las de scris.
‎Ai putea expune totul sub un pseudonim.
‎Aș putea.
‎Dar sunt de modă veche ‎și nu aș trăda încrederea
‎celor pe care-i slujesc cu mândrie.
‎Trebuia să încerc. Am fost hrăpăreață?
‎Nu hrăpăreață.
‎Doar întristătoare.
‎Violențele se întețesc în Africa de Sud.
‎Tensiunile dintre Marea Britanie și restul ‎Commonwealthului stau să răbufnească.
‎Respingerea sancțiunilor ‎de către dna Thatcher
‎a dus la anularea ‎Jocurilor Commonwealthului...
‎- Întâlnirea a mers bine? ‎- Grozav, mersi!
‎Nu vreau să stric atmosfera, ‎dar‎ Today‎ ne-a anunțat
‎că vor scrie pe prima pagină ‎despre deteriorarea relațiilor
‎dintre monarhie și guvern
‎în urma crizei recente ‎de la conferința Commonwealthului.
‎Ce au oamenii ăștia?
‎Chipurile, relația dintre cele două femei ‎e pe cale să se destrame.
‎Vestea bună e că e ziarul ‎Today,
‎deci nu va avea un impact prea mare.
‎Vestea proastă e că, în scurt timp, ‎ziarele mai mari și influente
‎își vor dea seama ‎că merită să investigheze.
‎Cred că a sosit timpul
‎ca Maiestatea Sa să dea o declarație.
‎Adică?
‎Să vă exprimați sprijinul, ‎ba chiar, dacă se poate...
‎afecțiunea personală față de premier.
‎Legat de deciziile sale.
‎Ceva care să ucidă bârfele în fașă.
‎Dacă nu-mi plac deciziile ei?
‎Dacă aș vrea ca oamenii să știe ‎că sunt realmente nemulțumită?
‎Că mă tulbură lipsa ei de empatie?
‎Știi cât de serios îmi tratez ‎responsabilitatea constituțională,
‎dar toți avem o limită.
‎Dacă publicul ar afla
‎că între suveran și premier ‎există un dezacord major,
‎ar fi atât de rău?
‎Ei bine...
‎dacă asta ați intenționa cu adevărat...
‎În mod oficial, trebuie să vă spun ‎că ar fi o eroare de judecată.
‎Ați putea deteriora în mod irecuperabil
‎relația dintre Palat și Downing Street.
‎Today ‎nu ar fi ziarul la care aș apela.
‎Aș alege unul mai influent.
‎Unul care înțelege pe deplin
‎că ar fi un eveniment fără precedent ‎și care sunt regulile jocului.
‎Poți să te ocupi tu, Michael? ‎Tu ești expertul.
‎- Doamnă. ‎- Doamnă.
‎E un gest nesăbuit.
‎- Și iresponsabil, Martin! ‎- Sunt la fel de surprins.
‎E împotriva sfatului meu profesional.
‎Vreau să fie consemnată obiecția mea.
‎Consemnată?
‎Consemnată, Martin.
‎S-a consemnat.
‎E pe fir Simon Freeman, ‎de la ‎The Sunday Times.
‎A sunat de trei ori.
‎Investighează zvonuri
‎despre „un dezacord ireconciliabil ‎dintre regină și dna Thatcher”.
‎Bine. Fă-i legătura!
‎- Șase lire și 45 de pence, domnule. ‎- Păstrează restul!
‎- Mulțumesc! ‎- Dnă prim-ministru.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara, Bernard!
‎Am fost sunat de ‎The Sunday Times.
‎Ne anunță că mâine vor publica ‎un articol controversat.
‎Despre ce?
‎Despre diferendele recente ‎dintre suveran și prim-ministru.
‎Ce?
‎Sunday Times,‎ prima ediție!
‎Poftim!
‎Sunday Times,‎ prima ediție!
‎- Bernard. ‎- Michael.
‎REGINA, CONSTERNATĂ ‎DE „INDIFERENȚA LUI THATCHER”
‎REGINA AFRICANĂ SE IA ÎN COARNE ‎CU GUVERNUL
‎Țara se află ‎în pragul unei crize constituționale
‎după ce ‎The Sunday Times‎ a publicat ‎detalii despre răcirea relațiilor
‎dintre Palatul Buckingham ‎și Downing Street.
‎Acest articol, ‎care poate avea consecințe majore
‎asupra relațiilor ‎cordiale în mod tradițional
‎dintre suverană și prim-miniștrii ei,
‎declară că acest conflict ‎a fost declanșat de o dispută
‎privind refuzul dnei Thatcher ‎de a implementa sancțiuni
‎împotriva apartheidului sud-african.
‎Iisuse!
‎Regina și-a exprimat nemulțumirea,
‎îndepărtându-se de poziția ei tradițională
‎de a nu comenta niciodată ‎pe probleme de politică.
‎Deocamdată, Palatul a refuzat ‎să discute veridicitatea zvonului,
‎un purtător de cuvânt refuzând ‎să comenteze asupra articolului...
‎„Regina africană ‎se ia în coarne cu guvernul.”
‎„Tevatură mare la Palat săptămâna aceasta!
‎Regina Elisabeta a II-a, ‎un șef de stat apolitic,
‎a fost atrasă într-un scandal ‎privind Africa de Sud
‎din cauza încăpățânării ‎și indiferenței...”
‎„...premierului ei.
‎Departe de a fi o femeie simplă ‎care se bucură de viața la țară...”
‎„...o bunică aproape de vârsta a treia,
‎care vorbește cu precădere ‎despre cai și câini...”
‎„...a demonstrat că este ‎și o politiciană abilă
‎și pregătită să înfrunte guvernul...”
‎„...când este provocată.”
‎- Serios? ‎- Asta scrie.
‎Simt ceva pentru prima dată.
‎- Ceva la care nu m-aș fi așteptat. ‎- Ce anume?
‎Nerăbdare pentru următoarea audiență.
‎- Iat-o! ‎- Dnă Thatcher!
‎Aici!
‎Palatul Buckingham continuă să nege ‎acuzațiile publicate în ‎The Sunday Times
‎privind conflictul ‎dintre regină și guvern.
‎Sursele guvernamentale susțin ‎că relația sacrosanctă
‎dintre suveran și prim-ministru ‎e pe muchia prăpastiei.
‎A sosit dna prim-ministru.
‎- Maiestate. ‎- Dnă prim-ministru.
‎Înainte să vin aici,
‎am întrebat un secretar de stat
‎și se pare că, în cei șapte ani ‎de când sunt premier,
‎am avut 164 de audiențe.
‎Toate au fost un model de cordialitate, ‎productivitate și respect reciproc.
‎Poate că nu este absurd
‎să mă aștept la o scăpare izolată.
‎- Care scăpare? ‎- Am trăit cu impresia
‎că Maiestatea Sa nu își exprimă niciodată ‎opiniile politice în public.
‎Nu o fac.
‎Că există confidențialitate absolută ‎între suveran și prim-ministru.
‎Dacă vă referiți la ziare,
‎mereu am recomandat premierilor ‎să nu citească presa.
‎Nu o citesc.
‎Ei înțeleg greșit și denaturează faptele. ‎Apoi toată lumea se agită.
‎Dar secretarul meu de presă o citește
‎și are relații profesionale ‎cu redactorii-șefi.
‎Redactorul-șef în cauză l-a asigurat ‎că sursele sunt irefutabile.
‎Apropiate de regină. ‎Mai apropiate ca niciodată.
‎Sunt sigură că se va da o declarație.
‎Între timp, revenim la treburile oficiale?
‎Nu avem mult timp.
‎Acestea sunt treburile, doamnă.
‎Singurele care contează.
‎Cred că ne respectăm suficient ‎pe plan personal
‎ca să ne punem întrebări mai importante,
‎de la femeie la femeie.
‎Avem aceeași vârstă, până la urmă.
‎- Zău? ‎- E o diferență de doar șase luni.
‎Cine e mai mare?
‎Eu... doamnă.
‎„Indiferentă, agresivă ‎și dezbinătoare pe plan social.”
‎Așa mă descriu ‎sursele apropiate de regină.
‎- Dnă prim-ministru... ‎- Nu am „empatie”.
‎Iar guvernul meu „a distrus din temelii ‎constituția socială a țării”.
‎Responsabilitatea mea, ‎în timpul pe care-l petrec în funcție,
‎este să las sentimentele deoparte
‎și să privesc interesele acestei țări
‎din perspectiva glacială ‎a unui bilanț contabil.
‎Deși vă admir simțul dreptății
‎și compasiunea pentru cei sărmani...
‎Chiar așa?
‎...să nu uităm că, dintre noi două,
‎eu sunt cea care a fost crescută ‎pe o stradă mică într-un oraș irelevant,
‎de un tată care nu mi-a putut lăsa ‎un titlu sau un Commonwealth,
‎ci numai tărie de caracter, ‎bun-simț și dârzenie.
‎Nu am nevoie să primesc de la alții ‎milă, compasiune sau pomeni.
‎Nimic nu ar fi mai jignitor.
‎Scopul meu este să transform această țară
‎dintr-una dependentă ‎într-una complet autonomă,
‎și cred că reușesc asta.
‎Am învățat multe lecții dificile ‎ca suverană...
‎Britanicii învață să își vadă interesul ‎și să-și croiască un drum.
‎Și doar atunci, dacă aleg să facă asta,
‎se vor îngriji de vecinul lor.
‎- Dintre acestea... ‎- Bunul Samaritean ar fi fost uitat
‎dacă ar fi avut doar intenții bune.
‎Vedeți dumneavoastră...
‎el avea și bani.
‎...poate cea mai dificilă a fost obligația ‎de a susține toate deciziile premierilor,
‎chiar și pe a dumneavoastră ‎privind sancțiunile contra Africii de Sud.
‎Întrebarea mea este, ‎ținând cont că nu vă afectează politic,
‎dar este important pentru mine...
‎nu m-ați fi putut susține măcar o dată?
‎Omologii mei din Commonwealth,
‎mulți pe care-i numesc prieteni...
‎acum simt că i-am trădat ‎într-o problemă critică pentru ei.
‎Ei bine, le va ajunge ‎să citească ‎The Sunday Times.
‎Nu vor avea dubii ‎privind poziția dumneavoastră.
‎Timpul nostru s-a scurs. Cum zboară!
‎Cred că așteptați nunta de mâine ‎a prințul Andrew cu Sarah Ferguson.
‎Într-adevăr!
‎- Par o pereche potrivită. ‎- Așa credem.
‎Fiul meu, Mark, a anunțat recent ‎că se va căsători.
‎Favoritul? Exploratorul?
‎Nu e explorator, doamnă, ‎a încercat doar o dată.
‎Este afacerist acum, în Orientul Mijlociu.
‎Și în Africa de Sud.
‎Desigur.
‎Maiestate.
‎Ascultă-mă cu atenție. ‎Nu ai despre ce să scrii.
‎Zvonurile nu sunt adevărate.
‎Regina continuă să aibă o relație ‎cordială și productivă cu premierul.
‎The Sunday Time‎s susține că are informația ‎de la o sursă de rang înalt‎.
‎Asta vom scrie.
‎Vom nega și veți pica prost.
‎Scutește-mă de indignare!
‎Înțeleg că trebuie să spui asta, ‎dar știm că e adevărat,
‎iar dezmințirea vă va face ‎să picați de proști.
‎Alo? Îmi dați informațiile personale?
‎Ce-i cu asta? ‎Nu-mi spune că ginerele are emoții!
‎Nu. Andrew ne-a chemat aici ‎fiindcă vrea să-i explice cineva...
‎Ce naiba se petrece cu mama?
‎Nunta Ducelui de York e primordială, ‎acasă și peste mări.
‎În schimb, datorită inexplicabilei ‎erori de judecată a reginei,
‎ziarele nu scriu despre mine și Sarah,
‎ci despre cearta mamei cu premierul!
‎Da, ‎The Sunday Times.
‎- A dat cu stângu-n dreptu'. ‎- Ce era în capul ei?
‎A făcut ce mi-a interzis toată viața.
‎A deschis gura și a exprimat o părere.
‎Iar acum e în gura lupilor.
‎O neghiobie, s-o spun pe a dreaptă!
‎Nu poți condamna ziarele ‎că vor să scrie despre altceva
‎decât despre nunta ‎unui membru minor al casei regale.
‎- Au! ‎- E adevărat, nu?
‎Ești al patrulea deja, ‎iar când William va avea copii...
‎Minor.
‎Mergem?
‎Chiar a spus asta?
‎În ziua nunții mele?
‎A fost impresionant de afurisit.
‎E greu de crezut că ceva ar putea ‎să ia fața unei nunți regale.
‎Dar agravarea conflictului ‎dintre regină și dna Thatcher
‎amenință să pună în umbră ‎ritualul nupțial.
‎Regina a comis ‎o eroare gravă de judecată,
‎iar articolul din ‎The Sunday Times ‎a stârnit
‎ceva ce poate deveni foarte curând ‎o criză constituțională.
‎Este greu de înțeles ‎ce și-a dorit Palatul să realizeze,
‎dar adevărul este că s-au jucat cu focul
‎și nu par să aibă înțelepciunea necesară ‎să nu se ardă, deci povestea...
‎Vă pot deranja?
‎O consecință nefericită a dezmințirii este
‎că redactorul-șef de la ‎The Sunday Times ‎a prins un avânt neînfrânat.
‎Deși putem continua să negăm...
‎consider că nu mai este ‎în avantajul nostru.
‎Cred că trebuie să le dăm ceva.
‎- Ce? ‎- Un țap ispășitor.
‎Pentru a devia vina de la dumneavoastră ‎și a liniști apele urgent.
‎Le va trebui un nume.
‎- Martin! ‎- Michael!
‎Acest conflict tot mai grav
‎dintre Palatul Buckingham ‎și Downing Street...
‎Nu poți spune că nu te-am avertizat.
‎Știi cât de responsabilă este regina
‎și cât prețuiește ‎relația dintre monarhie și guvern.
‎Desigur.
‎Dar, văzând-o așa...
‎compromisă în asemenea măsură
‎ca urmare a acțiunilor tale...
‎Poftim?
‎Adevărul e că ai acționat ‎total neprofesionist.
‎Martin, încetează!
‎Ai compromis integritatea Palatului ‎și a reginei.
‎Ne cunoaștem prea bine.
‎E nebunie curată!
‎Sper că ne putem baza pe tine ‎să faci ce se cuvine.
‎Desigur.
‎ASISTENȚII REGINEI ȘTIAU ‎DE SCURGEREA DE INFORMAȚII
‎Michael.
‎Mulți dintre strămoșii mei ‎au avut o deviză.
‎Una nobilă.
‎„Slujesc.”
‎Aș vrea să fac această promisiune.
‎Este una simplă.
‎Declar în fața tuturor ‎că toată viața mea...
‎cât îmi vor fi zilele de lungi...
‎mă voi pune în slujba voastră...
‎și a marii familii imperiale‎...
‎de care aparținem cu toții.
‎Dumnezeu să mă ajute ‎să-mi țin jurământul...
‎și Dumnezeu să vă binecuvânteze ‎pe voi, cei care îl veți împărtăși.
‎PALATUL CONTINUĂ SĂ AFIRME ‎CĂ REGINA NU A EXPRIMAT OPINII
‎ȘI NU A CRITICAT ‎NICIUN PRIM-MINISTRU BRITANIC.
‎MICHAEL SHEA A AVUT O CARIERĂ STRĂLUCITĂ
‎CA AUTOR DE BESTSELLERURI ‎ÎN GENUL THRILLERULUI POLITIC.
‎ÎN 1994, APARTHEIDUL A CĂZUT,
‎IAR NELSON MANDELA A DEVENIT
‎PRIMUL PREȘEDINTE DE CULOARE ‎AL AFRICII DE SUD.
‎CÂND A FOST ÎNTREBAT
‎DACĂ SANCȚIUNILE AU CONTRIBUIT ‎LA CĂDEREA REGIMULUI,
‎A RĂSPUNS: „FĂRĂ ÎNDOIALĂ!”
‎Subtitrarea: Șerban Dudău