Tento díl zobrazuje poruchu příjmu potravy,
což může některé diváky rozrušit. Zvažte sledování.
Trpíte-li touto poruchou, hledejte informace na www.wannatalkaboutit.com.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
…jeho strany.
Podle pana Heseltinea má Británie uplatnit sílu
jen když hrozí, že ji v tom někdo předběhne.
Při ulsterské přestřelce mezi vojáky a teroristy zemřel člověk.
Zatýkání za zmanipulované hlasování v přepravních odborech.
Zmatek kolem balicí fólie…
Díky, drahá.
…může způsobovat rakovinu. A zvířata na porážku.
Tak chce RSPCA zastavit vývoz živých zvířat.
Michael Heseltine promluvil na konferenci v Hamburku.
Momentálně se vrací do Londýna na odpolední schůzi Dolní sněmovny.
Na ní má sir Geoffrey Howe podat vysvětlení ke své rezignaci.
Může něco z toho, co dnes Howe řekne,
ovlivnit Heseltineovu plánovanou kandidaturu?
Sir Geoffrey je nesmírně opatrný.
Mám za to, že si tu řeč pečlivě připraví,
a jsem zvědavý, do jaké míry bude mluvit v hádankách,
aby nepoškodil předsedkyni vlády.
Sir Geoffrey má totiž s premiérkou hluboké osobní i názorové neshody.
Myslím, že si řekne své, ale jestli bude mluvit jasně a přímočaře
a nakolik její vedení zkritizuje, na to si budeme muset počkat.
Připomínám poslancům, že vyjádření k rezignaci
musí být vyslyšeno v naprosté tichosti a bez přerušování.
Sir Geoffrey Howe.
Ano, ano.
Pane předsedající,
ke svému údivu jsem zjistil, že už je to čtvrt století,
co jsem naposledy promlouval ze zadních lavic.
Pane předsedající, věřím,
že kancléř i guvernér jsou velkými fanoušky kriketu.
Snad tu nikdo nemá patent na kriketové metafory.
My z okolí paní premiérky se čím dál víc cítíme
jako rozehrávající pálkaři, kteří při prvních nadhozech zjistí,
že jim kapitán mužstva zpřelámal před zápasem pálky.
Klid!
Klid.
Ještě výstižněji, pane předsedající,
to vyjádřil jeden britský obchodník,
který působí mimo jiné i v Bruselu a který mi minulý týden napsal:
„Lidé napříč Evropou,“ řekl,
„vidí, jak naše premiérka hrozí prstem,
a slyší to její horlivé ‚ne, ne, ne‘
mnohem zřetelněji než obsah pečlivě formulovaných dokumentů.“
„Lehce uvěří tomu,“ pokračoval, „že jsme s ní u nás všichni zajedno.“
„Jak jinak,“ ptal se, „by mohla v čele vlády vydržet tak dlouho?“
„Je to,“ uzavřel pisatel,
„pro naši zemi zoufale vážná situace.“
A já s ním, pane předsedající, bohužel musím souhlasit.
Konflikt loajality.
Loajality k mé skutečné, ctihodné přítelkyni, premiérce.
Koneckonců i po těch dvou dekádách spolupráce
je můj smysl pro loajalitu stále velmi silný.
A loajality k tomu, co vnímám jako stěžejní národní zájmy.
Konflikt loajality neúnosně zesílil.
Už nevěřím, že bychom ho mohli vyřešit v rámci vlády.
Proto jsem rezignoval.
Udělal jsem to, co považuji za správné pro svoji stranu a zemi.
Nyní je na čase, aby druzí zvážili, jak na to odpoví.
Na ten tragický konflikt loajality,
s nímž jsem zápasil
možná příliš dlouho.
Ano, ano.
Lilibet?
- Královna? - V salónu, Vaše Výsosti.
Dobře.
Znovu se začala stýkat s majorem Hewittem,
čímž se ostentativně vysmívá všemu, na čem jsme se na naší schůzce dohodli.
Dnes je jasné, že ti tenkrát nestydatě lhala do očí.
Uznej sama, že mou jedinou možností je formální odloučení.
Ach, Charlesi!
Jsem nešťastný, a přitom existuje osoba, s níž bych byl šťastný.
- Rychle, pusť televizi. - Proč?
Březnové idy.
Julius Caesar, nebo spíš Julie Caesarovna?
Vedeme tu důležitý rozhovor.
…její styl vládnutí.
Tvrdí, že její děsivá vize Evropy ohrožuje budoucnost národa.
Lze snad slova Sira Geoffeyho o tom,
že nastal čas, aby druzí zvážili svoji reakci,
chápat jinak než jako přímou výzvu k otevřenému boji o vedení?
To je jedna z možností. Jiní jdou v úvahách ještě dál.
Říkají, že nabádá lidi, aby volili proti Thatcherové…
…Thatcherová čelí největší hrozbě za 11 let své vlády…
Poprvé za 15 let…
Sir Geoffrey Howe, její dlouholetý vládní kolega,
proti ní vystoupil v Dolní sněmovně
a obvinil ji z ohrožování budoucnosti národa.
Vůbec poprvé vysvětlil,
proč před 12 dny rezignoval na post místopředsedy.
…její neochota držet krok s Evropou.
…kódovaný diplomatický projev.
Místo toho se léta rozhořčení a frustrace
zhustila do jednoho zahořklého útoku kvůli jejímu postoji k Evropě.
Vyzval poslance Konzervativní strany, aby se zamysleli nad konfliktem loajality…
Howe pronesl palčivou obžalobu…
Pro předsedkyni vlády je to velké zklamání,
nicméně věří, že ji ostatní podrží. Je to na konzervativcích…
Premiérka Margaret Thatcherová čelí výzvě, jež ji může stát místo.
…poslanci, ministři a peerové hledají stanovisko k tomu,
co jedni popisují jako podněcování ke vzpouře
a druzí jako akt zrady.
VÁLKA
ŠKOLA LUDGROVE
Williame!
Utíkej!
Má to Ivo!
Běž, Ivo!
- Ivo! - Dělej!
Jo, super!
Výborně!
Výborně, Ivo!
Je skvělý, že jo? Jo!
Viděls to? Jo!
Výborně, kluci!
Měj se, drahoušku. Za chvilku budou prázdniny.
Miluju tě.
- Dnes ti to šlo. - Díky.
Uvidíme se o Vánocích.
Sbohem.
Opatruj se.
To je všechno?
Už spolu nebudeme nikdy mluvit?
Pokaždé, když spolu mluvíme, pohádáme se,
takže bych preferoval mlčení.
Co má znamenat ta cesta do New Yorku?
Netvař se tak překvapeně.
Je to požadavek vlády. Všichni ví, že jedu.
Nikdo nevěděl, že jedeš sama.
Je to odporné, hamižné sebezvýhodňování.
Radši bych takové věci dělala s manželem po boku.
Jaké věci?
V poslední době psychicky nezvládáš ani návštěvu kadeřníka,
natož reprezentaci Koruny.
Na druhou stranu si vždycky najdeš čas na…
jisté lidi.
Myslím, že tenhle rozhovor zašel moc daleko.
To ty sis chtěla povídat.
Já jsem říkal, že bych raději mlčel.
Paní Thatcherová! Paní premiérko!
Máme tu krizi, jež přerůstá ostatní problémy, Vaše Veličenstvo.
- Ano. - Nepříjemnost,
které by se každý rád vyhnul,
vzhledem k ostatním problémům, kterým naše země čelí.
Je to krize v Perském zálivu.
Tahle krize?
Momentálně je to hlavní věc, kterou musíme řešit.
Myslela jsem, že budete mluvit spíše o domácí scéně.
Na domácí scéně řešíme jednu či dvě drobnosti,
pár změn v podmínkách pro získání rybářských povolenek.
Nic, kvůli čemu byste musela plýtvat svým drahocenným časem.
Nemyslíte, že bychom měly probrat ten proslov?
Jaký proslov?
Rezignační řeč sira Geoffreyho Howea, co vzbudila takový rozruch.
Proč bychom to měly probírat?
Protože je kvůli tomu velký povyk.
Chudák Geoffrey.
Nabídla jsem mu post místopředsedy vlády,
a on to, zdá se, vzal pochopil poněkud špatně.
V novinách je jeho řeč vnímána jako zpochybnění vaší autority.
Myslím, že velmi záleží na tom, které noviny čtete.
Nejen v novinách. I v televizi.
Nebo sledujete.
Jako panovnice se vás musím zeptat,
zda čekáte výzvu k odstoupení.
- Dnes u mě byla premiérka. - Ano?
Aby probrala krizi v Zálivu.
Cože?
Ne to, že ji jeden z jejích dlouholetých stoupenců vrazil kudlu do zad?
Ptala jsem se.
- Vážně? - Ano.
Jsi odvážná.
Co říkala?
Říkala, že to bylo nešťastné.
…je to jen o malinko závažnější než malicherné šarvátky a tahanice…
…na dětském hřišti.
S takovými se vypořádám raz dva.
A skutečně bychom neměli zveličovat bezvýznamné…
…partajní půtky a plýtvat naším vzácným časem.
No…
S výpadem sira Geoffreyho se kritika paní Thatcherové stává
ještě více smrtící.
Myslím si, že má velký problém.
V prvním kole ji pan Heseltine sice vyloženě nepřeválcuje,
ale pravděpodobně se sejde dostatek hlasů proti
a hodně lidí se zdrží hlasování, což ji může vážně poškodit.
Jeden člověk mi řekl, že pokud to pro ni bude velmi špatné,
obrátí se členové kabinetu na poradce pro hlasování
a vyzvou ji, aby zvážila své setrvání.
Není radno dělat ukvapené závěry,
nicméně současná vlna nevole proti paní Thatcherové
je nepochybně mnohem silnější než kdykoliv předtím.
Powell.
Ano.
Jo.
Rozumím.
Díky.
- Kolik? - Chybí jim čtyři hlasy.
Na zrušení druhého kola to nestačí.
Tohle je zrada nejhrubšího zrna.
Ti lidé mi vděčí za svou politickou kariéru.
- Je to odporné. - Ty nicky!
A vy chcete, abych před nimi klekla na kolena?
Nikdy.
Zavolejte mi je.
Jednoho po druhém.
Prvním bodem dnešního programu je Její Výsost a její nadcházející…
samostatná návštěva New Yorku.
Při pohledu na itinerář
se obáváme, že by to pro ni mohlo být příliš náročné.
Několik schůzek denně.
- Jsou to jen čtyři dny. - Na různých místech.
Všichni víme, jak zatěžující může takový plán být.
A jistě si nikdo z nás nepřeje, aby se princezna z Walesu nějak přepínala.
A ohrožovala své zdraví.
Zdraví princezny z Walesu je ukázkové.
Mentální zdraví.
Nehledě na to, jak dlouho bude odloučena od dětí,
což pro ni může být stresující.
Princezna z Walesu si je dobře vědoma, co se od ní požaduje,
a velmi se na tu cestu těší.
Mám jedinou otázku.
Podpoříte mě?
Samozřejmě.
Vždy máte mou bezpodmínečnou podporu.
Jsem s vámi.
Můžete se spolehnout.
Problém je…
…čísla mluví proti vám…
…a vaše neschopnost stranu sjednotit…
…ohledně Evropy…
…ekonomiky…
…daní…
Kdybyste postupovala méně konfrontačně…
…kdybyste více konzultovala s kabinetem a nevládla vyhlašováním nařízení…
…odmítáte klíčové hodnoty Konzervativní strany
jako umírněnost…
…soucit…
…a ignorujete názorový střed…
…proto jste zranitelná.
Nechráněná. Izolovaná.
Vždy vás budu bránit, Margaret.
Vždycky.
Ale…
…jako váš přítel…
…jako spojenec…
Budu mluvit za většinu, když řeknu…
…že nadešel čas pro novou krev.
…a že by bylo v nejlepším zájmu všech,
kdybyste odstoupila.
Parchanti.
Jeden jako druhý.
Vrazi.
Takže… to je všechno?
To je konec?
Ne.
Ještě mám jedno eso v rukávu.
Británie pošle do Zálivu další jednotky.
Ministr obrany Tom King řekl, že Británie…
Prezident Bush mi do telefonu řekl, že to považuje za barbarské.
Kancléř Kohl to označil za nehumánní.
Michail Gorbačov mi připomněl, že před deseti lety
byly v Británii demokratické volby,
zatímco Rusko pořádalo vládní převraty.
Teď je to naopak.
Všichni se ale shodli na tom,
že házet mě přes palubu je činem národního sebepoškozování,
a proto jsem přišla za vámi, madam,
abychom společně podnikly kroky, kterými obhájíme naše národní zájmy.
Čím mohu pomoct?
Tím, že rozpustíte parlament.
Prosím?
Jsme na pokraji války.
Jaký signál bychom vyslali našim nepřátelům,
Saddámovi,
kdybychom teď vyměnili vedení?
Vypadali bychom slabě a nejednotně.
Souhlasím, že to není ideální.
Konzultovala jste to s vládou?
Nekonzultovala, madam.
To by ovšem byl běžný postup?
Při vší úctě, rozhodnutí o rozpuštění parlamentu
spadá do gesce ministerského předsedy.
Uznám-li to za vhodné, pak k tomu mám plné právo.
To jistě máte.
Technicky vzato to požadovat můžete.
Musíme si ale položit otázku,
kdy je vhodné této pravomoci využít a kdy ne.
Váš prvotní lidský instinkt vás často nabádá jednat.
Uplatňovat moc.
To přece lidé od vůdce očekávají.
Aby dal najevo rozhodnost a sílu.
Aby vedl.
Pouze kladu otázku.
Zda je správné uplatňovat moc jen proto, že ji uplatnit můžete.
Bez autority je moc bezzubá.
A v tuto chvíli
je kabinet proti vám.
Vaše strana je proti vám.
A výzkumy veřejného mínění říkají, že kdyby teď byly volby, nevyhrála byste.
Což naznačuje, že je proti vám celá země.
Možná tedy nadešel čas,
abyste pro jednou nedělala vůbec nic.
Až na to,
že když neděláte nic vy, je v tom síla.
Já…
tím ztratím všechno.
Zůstane vám důstojnost.
V divočině se na důstojnost nehraje.
Pak vám navrhuji změnit úhel pohledu.
Berte to jako příležitost věnovat se jiným zálibám.
Já mám jiné lásky.
Manžela, děti…
Ale mou jedinou skutečnou zálibou je tato práce.
Když mi ji seberou,
když mi ji chladnokrevně ukradnou…
Nejvíc mě na tom mrzí,
že jsme došli tak daleko.
A když mám konečně příležitost to celé dokončit,
tak mi to na poslední chvíli vezmou.
Jsem v pekle!
On mě prostě nenávidí.
Přeje mi neúspěch.
Všem říká, že jsem šílená.
A oni se tak ke mně chovají.
Začínám se tak i cítit.
Proč jsem s tou cestou souhlasila?
Bude to pro mě potupa.
Dobrý?
Myslím, že jo.
Moc mě těší.
Těší mě.
Miluju tě, Diano!
Diano!
SOCIÁLNÍ CENTRUM HENRY STREET
Díky moc. To je moc milé. Děkuju.
- Vaše Výsosti. - Zdravím.
Je skvělé, že jste tady.
Tohle je Linda Correová.
- Těší mě. - Vaše Výsosti.
Řekli nám, že na obecní byty je pořadník…
Skromná nemocnice na odvrácené straně Harlemu,
kterou navštívila jen hrstka amerických politiků,
je poslední zastávkou Dianiny bleskové návštěvy New Yorku.
Vaše Výsosti.
Oddělení pro děti s AIDS jsme založili před dvěma lety,
abychom se s tímto rostoucím problémem mohli nějak vypořádat.
Ahoj.
Řada těch dětí nemá rodiče.
Nebo je má, ale jsou závislí či HIV pozitivní.
Zoufale potřebují pěstouny, jenže lidé mají strach si je vzít.
Proč?
Kvůli stigmatu.
Strachu z nemoci.
Celý newyorský Harlem dnes skandoval: „My chceme princeznu“.
Velkolepý závěr princezniny první cesty bez prince Charlese
ji posunul na novou úroveň.
Milujeme ji. Je krásná. Je vřelá.
Je skvělá. Klidně si ji necháme, jestli ji nechtějí.
Jak objala toho kluka v nemocnici, to mi málem zlomilo srdce.
Princ Charles je šťastnej chlap.
Princezno Di, díky, že jste do Lower East Side
přivezla lásku a život!
Ona ví, jak lidi potěšit. Má talent od Boha. Nemám pravdu?
Jo!
Jestli ti na mně záleží, jak tvrdíš,
tak pusť z hlavy ten nápad, že to s Dianou skončíš.
Proč?
Ty nechceš, abychom byli volní
a nemuseli se schovávat?
Chci.
Ale nechci být ponižovaná a urážená.
Což mi hrozí, když s ní budu soupeřit o popularitu.
Prohraju.
Jsem stará ženská.
Vdaná ženská.
Nejsem ani zdaleka tak hezká a oslnivá.
Kdo vypadá jako já, do pohádky nepatří.
A přesně to lidi chtějí. Pohádku.
Kdyby znali pravdu o našich citech, tak by ji měli.
Ne!
Hlavním hrdinou pohádky je ten, komu se ubližuje.
Oběť.
A tou bude ona, když s tím půjdeme ven.
Ve vyprávění vždycky zákonitě vítězí
pohádka nad realitou.
Cenu veřejnosti bude z nás dvou vždycky vyhrávat ona.
Co to má být, drahoušku?
Co to s tebou dnes je?
Tohle je realita.
Ona je princezna z Walesu.
Budoucí královna, matka budoucího krále.
- Já jsem jen… - Moje jediná opravdová láska.
Milenka.
Milenka prince z Walesu, stejně jako byla moje prababička,
Alice Keppelová, milenkou prince z Walesu, tvého prapradědečka.
A on ji až do smrti miloval.
Nech to na mně.
Číslo 10 bylo jejím sídlem, domovem i úřadem.
Margaret Thatcherová se s ním po letech loučí a sklízí ovace,
služebnictvo údajně uronilo i pár slz.
V hlase paní Thatcherové byl patrný záchvěv emocí.
Dámy a pánové,
definitivně opouštíme Downing Street poté,
co jsme zde strávili 11 a půl nádherných let.
Bylo to zakončení jedné éry. Dominovala jí žena,
jejíž jméno se stalo politickým pojmem.
Jedenáct let thatcherismu.
Rychle se vzpamatovala před poslední vlnou.
Jenže pak ledový klid Železné lady roztál.
Sledujte její tvář, když nasedá do auta.
Díky.
Její přátelé uvedli, že je domnělým příkořím hluboce otřesena.
Tři volební vítězství a jasná, i když nedostatečná většina v prvním kole
jsou z jejího pohledu ztrestány vyhazovem.
Paní Thatcherová má nyní nový domov v Dulwichi…
Martine, požádáte premiér…
Požádáte paní Thatcherovou, aby ke mně přijela?
Když jsem nastoupila na trůn,
byla jsem holka.
Bylo mi 25 let
a kolem mě byli jen samí nudní,
nafoukaní staříci, kteří mi říkali, co mám dělat.
Chtěla jsem vám říct,
že to, jak jste po celou dobu vašeho úřadování ty nudné,
nafoukané staříky zvládala
a vypoklonkovala je…
Nakonec se mi pomstili.
Šokovalo mě, jakým způsobem vás donutili odejít.
A chtěla jsem vám vyjádřit účast.
Nejen jako královna premiérce,
ale jako žena ženě.
V průběhu naší spolupráce se lidé zaměřovali na to, v čem se rozcházíme,
což bylo podle mě pohodlné a zavádějící,
a přehlíželi řadu věcí, které máme společné.
Náš věk.
Křesťanskou víru.
Pracovní etiku.
Smysl pro povinnost.
Ale především…
naši oddanost této zemi, kterou obě milujeme.
A proto…
Řád za zásluhy.
Není udělován nějakou anonymní komisí,
ale dle uvážení samotného panovníka.
Je to ocenění mimořádně prospěšné služby státu.
Může ho dostat jen 24 lidí,
bez ohledu na jejich původ.
Můžete být dcera vévody.
Nebo zelinářka.
Důležité je, čeho jste dosáhla.
A je nepopiratelné,
že tato země je dnes úplně jiná,
než jakou jste ji jako první žena v čele vlády zdědila.
Normálně se to předává v pouzdře.
Ale když dovolíte…
Gratuluji.
Jsi hodný, žes přijel.
Proč to říkáš?
I nejzarytější kritici uznali, že má první sólo cesta nedopadla nejhůř,
že jsem totálně nepohořela.
Takže tipuju a doufám, že ses mi přišel omluvit,
že chceš vzít svá slova zpět a pogratulovat mi.
To tvoje…
neustálé sebeobelhávání
mě nepřestává udivovat.
Jsme rádi, že jsi tam, kam patříš, aniž bys natropila škody.
Tvoji synové tě potřebují.
Naši synové to beze mě čtyři dny lehce přežili.
Nevím, jestli to platí i pro ostatní.
Tvoje pohnutky jsou až ukázkově sobecké.
A…
ty tvoje opičárny tak vypočítavě přízemní.
Přesně jsem viděl ty titulky.
„Opičárny“?
Trapné divadýlko.
Myslíš, že my to neumíme?
Teatrálně objímat ubožáky a bezdomovce a naparovat se na titulních stránkách?
To pochybuju.
Vy umíte objímat tak nanejvýš sami sebe.
Objímám, koho chci.
Koho miluju.
Zvlášť když ji trápí sobectví druhých a potřebuje povzbudit.
- O kom to mluvíš? - O Camille.
- Proč by mě na té mělo záležet? - Protože na ní záleží mně!
Záleží mi na ní ráno, v poledne i večer!
A tys jí ublížila.
A když ubližuješ jí,
ubližuješ mně.
Já chci Camillu.
Jsem oddaný jen jí.
- Ona je u mě na prvním místě. - Ne matka tvých dětí?
- Kluky do toho netahej. - Fajn. Ne žena, kterou sis vzal!
Já odmítám být obviňován z této groteskní mezaliance!
Myju si nad tím ruce!
Jestli si chceš stěžovat
na to,
že jsi ve vztahu nemilovaná
nebo nedoceněná,
pak se prosím obrať na ty, co to spunktovali.
Učí se. To ano.
Vede si mnohem líp.
A ona vykládá vtipy,
ale začíná pointou, což je legračnější než samotný vtip.
Tady jste.
Maminko.
Zřejmě vám to nevyřídili, ale žádala jsem přes svoji kancelář,
zda bychom se mohly sejít, v soukromí.
Doufám, že nechceš mluvit tady.
Ne, tady ne.
Nebo teď. Je třeba nakrmit psy.
- Psy. - Ano, psy. Nechme to prosím na jindy.
Kdo tady má hlad?
Všichni?
Jakpak jste se dnes měli?
Ahoj! Jaký byl den? Užil sis to?
- Co tady děláš? - Doufám, že nevadí.
Neměla bys na mě chvilku?
Co oba máte?
Oba?
Ty a tvoje žena, číháte na mě, tváříte se ztrápeně a chcete si povídat.
Chci si promluvit, mami.
Musíme si promluvit.
Fajn. Tak mluvme.
Pojďme to udělat jako se členy rady.
Ve stoje, ať to neprotahujeme.
Jde o mé manželství.
Ano, jiné téma jsem ani nečekala.
Snažil jsem se.
Snažím se, ale trpím!
Ne, ty netrpíš.
Trpíme my, protože to musíme snášet.
Něco ti povím.
Veřejnost vnímá tebe a Dianu jako dva privilegované mladé lidi,
kterým přálo štěstí a kteří mají všechno, o čem snili.
Jediná živá duše na světě u vás nevidí důvod k utrpení.
- Viděli by, kdyby věděli. - Co?
Vědí, že svou ženu podvádíš a nijak se tím netajíš.
Vědí, že ona má kvůli tobě psychické problémy,
že jí nebo nejí, či co já vím, co vlastně dělá.
Vědí, že jsi rozmazlený, nezralý muž, co si neustále stěžuje,
a máš rozmazlenou, nezralou ženou, co si neustále stěžuje.
A nám už to leze krkem.
Nechceme nic jiného, než abyste se vy dva vzpamatovali,
přestali dělat scény
a začali brát vaše manželství jako velké životní privilegium.
Co když chci odluku?
Žádná odluka, žádný rozvod, žádná ostuda.
- Jestli chceš být jednou králem… - Chci.
…tak se podle toho začni chovat.
- ...králíka, mezi oči. - Ne!
Neviděla jsi Dianu?
Dále.
Haló?
Ale ne, prosím.
Jdu se se podívat, jestli jsi v pořádku.
Představ si, že v tomto pokoji jsem ještě nikdy nebyl.
Naše rodina je trochu tvrdá.
A chápu, že to občas,
pro citlivé lidi jako ty,
musí být…
No, zeptám se. Jaké to je?
Jako studená, mrazivá tundra.
Jasně.
To je ono.
Ledová, temná, prázdná jeskyně.
Bez světla.
Bez jediné naděje.
Nikde ani štěrbina.
Chápu.
Dojde mu to.
Určitě.
Časem.
Až si uvědomí,
že tu druhou nikdy nedostane.
Pomůže ti, když ti řeknu, že ho máme všichni za blázna?
Dřív by mě to možná uklidnilo,
ale dnes jsme bohužel jinde.
Pane.
A jestli mi on…
Jestli mi tato rodina neumí dát lásku a jistotu, kterou si zasloužím,
pak nemám jinou možnost,
než se oficiálně odtrhnout a najít si je sama.
- To bych nedělal. - Proč ne?
Řekněme, že by to pro tebe neskončilo dobře.
Doufám, že mi nevyhrožujete, pane.
Teď ne. Ven!
I když jsme oba outsideři, co se sem přivdali a přiženili,
je mezi námi dost velký rozdíl.
Ano.
Teď to vidím.
Máš pravdu, jsem outsider.
Byl jsem jím, když jsem potkal…
třináctiletou princeznu, která se později stala mou ženou.
A po všech těch letech…
jsem jím stále.
Platí to o nás všech.
V tomto systému
je každý z nás
ztracený,
osamělý,
bezvýznamný outsider.
Až na jednu osobu,
jednu jedinou osobu,
na které záleží.
Ona je kyslík, který všichni dýcháme,
podstata našich povinností.
Tvůj problém je, jestli dovolíš,
že ti není úplně jasné, kdo ta osoba je.
Dále!
Jen vám chci říct, Vaše Výsosti, že fotograf je připraven.
Děkuji.
Všichni pozor, bude společné foto.
Nemyslíte, že by královna měla být uprostřed?
Charles se tlačí.
Ty zůstaň na kraji.
Nedohadujte se, prosím.
Ticho.
No jo.
Nejšťastnější vánoční úsměvy!
Ano.
Tři, dva, jedna…
Hotovo. Nemrkli jste?
Překlad titulků: Irena Křiváková