10 DECEMBRIE 1936
Gina! Gina! Ella!
- Gina! Carina! Ella! - Gina! Carina! Ella!
Gina! Carina!
Ella! Ella!
Bună ziua, Winston, aici sunt Operaţiunile.
- Mă auziţi? - Te aud clar.
Aşteptaţi pentru testare.
- Testaţi acum. - Test cinci, patru, trei, doi, unu.
Mami.
Am venit să fac o ultimă intervenţie.
Şi să te implor să nu faci asta.
Doresc să mă adresez poporului. E dreptul meu.
Ai renunţat la acel drept.
Sunt lucruri pe care doresc să le spun.
În ce calitate? Nu mai eşti regele lor.
Ca persoană particulară.
Nimeni nu vrea să audă o persoană particulară.
Te contrazic. Ziarele sunt alături de mine.
Cel mai bun lucru pentru toată lumea ar fi să-ţi iei adio
în tăcere, în particular, şi să dispari în noapte.
Preferabil să nu mă mai întorc niciodată.
- N-am spus asta. - Dar ai gîndit-o.
Recunoaşte.
Elisabeta! Margaret! Intraţi!
Aici e castelul Windsor.
Urmează un anunţ important de la Alteţa Sa,
ducele de Windsor.
Acum cîteva ore, am renunţat la ultima mea datorie
ca rege şi împărat.
Iar acum, că am fost urmat de fratele meu,
ducele de York,
primele mele cuvinte trebuie să fie să-mi declar loialitatea faţă de el.
Fac asta din tot sufletul.
Haideţi, fetelor.
Cu toţii stiţi motivele care m-au forţat să renunţ la tron,
îmi era imposibil să port…
…povara grea a responsabilităţii şi îndeplinirea îndatoririlor mele de rege,
aşa cum aş fi vrut,
fără ajutorul şi sprijinul femeii pe care o iubesc.
Această decizie mi-a fost mai uşoară ştiind
că fratele meu are o binecuvîntare de neegalat…
- Intraţi. Amîndouă. - …plăcută de mulţi dintre voi,
şi nu aleasă de către mine.
Un cămin fericit, cu soţia şi copiii săi.
Iar acum avem cu toţii un nou rege.
Îi urez lui, şi vouă, poporului său, fericire şi prosperitate…
din toată inima mea.
Dumnezeu să vă binecuvînteze pe toţi.
Dumnezeu să ne păzească regele.
Sezonul 1, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Little Badger
BluRay Re-sync: BLU DUAINE blu-duaine@outlook.com
== Thanks goes to explosiveskull == - www.addic7ed.com -
În regulă, Charles, în regulă. Încetează.
Păi… succes, draga mea.
Mulţumesc.
Şi mulţumesc pentru toate astea. Arată splendid.
Asta e prima casă adevărată pe care am avut-o vreodată.
- Tommy… - Bună dimineaţa, Maiestate.
- Mi-ai dat de urmă. - Uşor, doamnă.
Dacă Maiestatea Voastră n-are nicio obiecţie,
m-am gîndit că ne-am putea ocupa de documentele Cabinetului
după întîlnirea cu Maiestăţile Sale. Programul vă permite 20 de minute.
- Pentru documente? - Nu, doamnă.
20 de minute cu Maiestăţile Sale, apoi direct la documente.
Şi după aceea?
Lucrurile vor deveni mai rezonabile după ce totul e stabilit.
Vor deveni?
Şi după ce palatul este reşedinţa dvs principală.
Înţeleg că soseşte la Southampton chiar acum.
- Singur? - Aşa credem, doamnă.
Asta e ceva.
Nişte schimbări de ultim minut pentru aranjamentele funeraliilor.
Dacă sunteţi de acord, doamnă, ne-am gîndit ca ducele de Windsor
să stea cu ducii de Gloucester, Kent şi Edinburgh.
Dar asta ar fi pe rîndul din spatele meu. Suflîndu-mi în ceafă.
Am putea, dacă Maiestatea Sa doreşte, să mărim distanţa,
să-l punem cîteva rînduri mai în spate.
E vreo şansă să-l facem să fie pe treptele din afara capelei?
Îmi pare rău, ştiu că e fiul dvs.
Un fiu care a renunţat la tron, şi, efectiv, mi-a ucis celălalt fiu.
De ce să nu-l punem acolo? Aproape de prim-ministru?
- Mulţumesc, doamnă. - Bebeluşul Plîngăcios.
- Poftim? - Aşa îi spune lui Winston.
El şi soţia lui au porecle răutăcioase pentru noi toţi.
Ţi-o spun pe a ta, dacă mă rogi frumos.
Nu, mulţumesc.
Shirley Temple.
Gata, dle.
Aceasta este, într-adevăr, o sosire tristă în ţara mea.
Am traversat Atlanticul pentru funeraliile dragului meu frate,
şi ca s-o consolez pe Maiestatea Sa, regina Mary.
Sufletul meu se îndreaptă către văduva Regină Mamă
şi către cele două fiice ale sale în durerea lor.
Mulţumesc.
- Acolo, uite! - Bun, ajunge. Fiţi atenţi!
Alteţa Sa regală, ducele de Windsor, Maiestate.
Dragă mamă…
Bietul Bertie.
Atît de tînăr.
Putem fi doar recunoscători pentru toţi anii pe care i-am avut cu el.
Atît de grijuliu şi de afectuos.
Un înger pentru mama sa, soţie şi copii.
Cred sincer că nu s-a gîndit niciodată la el însuşi.
Chiar a fost fiul perfect.
Nu-mi pot imagina cît de dificil trebuie să-ţi fie.
Ai fost foarte mult în gîndurile şi rugăciunile noastre.
Noastre?
Ai fi înţelept să nu menţionezi numele acelei femei în următoarele zile.
- N-am menţionat niciun nume. - Aluzia a fost de ajuns.
Dacă spui tu…
Îţi ofer asta în spiritul sfatului matern,
ca să poţi rămîne din călătoria asta cu vreun strop de respect sau afecţiune.
REGELE
Speram că toate astea ar putea aştepta.
Mi-e teamă că nu, doamnă.
Înţeleg.
Începem?
Foaia de deasupra e un simplu sumar al conţinutului cutiei.
Şi avem în acest caz, o conferinţă a celor cinci puteri mai întîi. Vedeţi…
- Asta e? - Da.
- Deci asta… - Alte detalii.
- Deci, începem cu asta. - Da, Maiestate.
- E aici. - E aici!
Nu te grăbi, dragă. O să-i ia o oră să treacă de uşa de la intrare.
Şi apoi încă o oră ca să terminăm cu blestemăţia asta!
Acum, nu uita cele două lucruri pe care le-am discutat.
- Nu voi uita. - Copiii păstrează numele meu de familie.
- Da. - Iar noi stăm aici, la Clarence House,
nu ne mutăm la palatul Buckingham. Amîndouă sunt foarte importante.
Ştiu. Nu voi uita.
- Şi nu fii agitată. - Nu sunt agitată.
Pari agitată.
Fii fermă. Doar aplică legea.
Ştiu că el e Winston Churchill, dar aminteşte-ţi cine eşti.
- Eşti… - Nimeni.
Regina Angliei.
Nu mă lăsa să te depăşesc.
Dl prim-ministru, Maiestate.
Maiestate…
Aşteptam cu nerăbdare fiecare zi de marţi pentru audienţele cu…
dragul dvs tată.
Răposata Sa Maiestate a fost un erou
pentru mine şi pentru tot poporul său.
Mulţumesc.
Luaţi loc, dle prim-ministru.
Am comandat ceai. Sau poate ceva mai puternic?
Oh, Doamne. Nimeni nu v-a explicat?
Suverana nu oferă niciodată unui prim-ministru… răcoritoare.
Sau un scaun.
Precedentul stabilit de stră-stră-străbunica dvs
a fost să ne ţină în picioare ca pe nişte Consilieri Privaţi.
Irosirea timpului este un păcat grav.
Şi, dacă am învăţat un lucru în cei 52 de ani de serviciu public,
e că nu există nicio problemă atît de complexă,
nici o criză atît de gravă,
care să nu poată fi rezolvată satisfăcător în 20 de minute. Deci…
Începem?
Acum e înăuntru cu prim-ministrul.
Şi am fost extrem de clar cît de important era
ca ea şi copiii să-ţi poarte numele.
E şi numele tău. E numele pe care ţi l-am dat.
A avea Mountbatten ca nume al casei regale,
să ai primul fiu născut, Charles, ca primul rege Mountbatten…
Asta ar fi o mare realizare, nu-i aşa?
Acum, aş vrea să discutăm despre încoronarea dvs.
Da.
Am o dată propusă care a fost trecută prin Cabinet şi aprobată.
- Vara, sper. - Într-adevăr. Anul viitor.
Anul viitor? De ce amînarea asta?
E în întregime în beneficiul dvs.
O perioadă lungă între ascensiune şi încoronare
a fost de mare importanţă pentru tatăl dvs.
El a avut cinci luni.
Dumneata propui să aştept 16 luni înainte de a fi încoronată.
Da.
Asta ar lua oricui săptămîni să-l citească…
- În fine, mersi pentru băutură. - Mulţumesc, Jock.
- Domnule… - Domnule…
Ministerul de Externe, mai întîi. Hai să-l surprindem pe Anthony.
- Şi? - Nimic.
Am discutat despre terminarea raţionalizării la zahăr, unt şi carne,
situaţia din Coreea, şi data încoronării mele.
De-abia am scos un cuvînt.
Normal, omul de-abia de-şi trage suflarea.
- Trebuie să pui piciorul în prag. - Nu poţi!
Nu într-o audienţă privată.
Deci, cum e cu chestiunile pe care te-am rugat să le abordezi?
- Voi găsi momentul potrivit. - Cînd?
- De ce-ar face asta? - Ce?
De ce-ar vrea să-mi amîne încoronarea?
Despre ce vorbeşti? Ce… Elisabeta!
Îmi dau seama că am avut conflictele noastre în trecut.
Dacă-mi daţi voie…
Dar, momentan, hai să ne gîndim doar la ce avem în comun.
Voi aţi pierdut un soţ şi un tată,
eu un frate.
Hai să fim uniţi la necaz, pe picior de egalitate, pentru cineva iubit de toţi.
Voi fi aici încă cîteva zile după funeralii
înainte să mă întorc la New York.
Poate vom găsi timp să ne vedem.
Pentru prînz sau o plimbare.
Da. Mi-ar plăcea asta foarte mult.
Maiestăţile Voastre…
- Trebuie să plecăm, fetelor. - Aşa de repede?
Da, la Westminster Hall.
Să-l vedem pe tata.
Cu familia asta, cînd eşti în ea, nu eşti niciodată sigur că eşti în ea.
Dar cînd ieşi din ea, nu e absolut nicio îndoială.
Ai ieşit din ea.
De ce nu poţi fi civilizată cu el, mamă?
Ce-a fost, a fost.
Au trecut 16 ani de la abdicare, şi era apropiat de tata.
Pentru că omul e un monstru!
Responsabilitatea de a deveni rege v-a omorît tatăl,
şi n-o să-i iert niciodată egoismul şi slăbiciunea de a scăpa de povară.
N-a făcut nimic pentru familia asta.
Şi nu te lăsa păcălită de servilismul lui.
Singurul motiv pentru care e civilizat cu noi e pentru că vrea să te sugă de bani
cu o alocaţie mare pentru a o ţine pe divorţata aia de Jezebel în modul
în care ea s-a obişnuit.
Păi, am vorbit cu avocaţii
şi avem o mică surpriză pregătită pentru ei.
Draga mea Piersicuţă…
Se spune că iadul e un infern.
Din ce iad întunecat şi îngheţat am scăpat amîndoi în Anglia.
Şi ce monştri veninoşi şi duri e familia mea.
Cît de reci şi cu zîmbete din vîrful buzelor,
cît de îndesaţi şi simpli.
Cît de lipsiţi de bucurie şi de iubire.
La cum m-a tratat Cookie, uitîndu-se la mine peste nasul ei bondoc,
a fost tot ce-am putut face să nu mă pună într-o poziţie dificilă.
Iar Shirley Temple, care are puterea acum
să-şi amuţească banala mamă, din nefericire, nu gîndeşte singură.
Dar am rămas civilizat, pentru că îţi urmez sfatul…
să-i ţin lîngă mine, să ţin piciorul în prag…
şi să vedem ce putem obţine din acest circ jalnic.
Poate chiar o creştere a alocaţiei, cine ştie?
E singura răzbunare la care mă pot gîndi pentru insulta de a nu te invita,
să le golesc cuferele în beneficiul nostru.
Mă gîndesc mereu la tine,
şi număr minutele pînă cînd voi fi din nou în braţele tale.
Cu dragoste, David.
…şi de aceea încredinţăm pămîntului trupul său.
Ţărînă eşti, şi în ţărînă te vei întoarce.
În speranţa sigură şi certă a reînvierii în viaţa eternă,
prin Domnul nostru, Iisus Hristos.
- Ce e chestia aia? - Am moştenit-o de la bunicul meu.
După cum ştii, Kaiserul Wilhelm n-a fost binecuvîntat cu un fizic normal.
Nu, braţul uscat.
Dar îi plăcea să tragă, aşa că s-au făcut modificări.
N-au modificat o puşcă, au modificat un tun.
Eşti un trişor, Hanovra.
Îmi dau seama că, dincolo de aceste ziduri, ţara jeleşte,
se luptă cu un program de austeritate şi raţionalizare,
dar… ce să fac?
Toate ar putea părea decadent,
dar, pentru păstrarea moşiei şi a comunităţii locale,
cu toţii ne sacrificăm în seara asta pentru economie.
Deci, să începem cu un toast.
- Pentru răposata Sa Maiestate, regele. - Pentru rege.
- Şi, pentru regina care i-a succedat. - Pentru regină.
Şi pentru generoasa noastră gazdă.
Şi pentru Casa Regală care acum îi poartă numele.
Pentru gazda noastră şi pentru Casa Regală.
- Pentru Casa Regală Mountbatten. - Pentru Casa Regală Mountbatten.
Bun, haide, atunci. O poţi face.
Dă-o înapoi.
Dă-o înapoi, băiete. Haide.
- Nu te va muşca. Loveşte-o. - Ah, e un fundaş Burnley.
Spune-mi, joci fotbal cu băiatul tău?
- Cînd apuc să-l văd, da. Rugby. - Rugby? Şansa ar fi un lucru bun.
Ăsta pare că vrea doar să viseze.
Bătrînul tău s-a chinuit puţin, nu-i aşa?
Haide, atunci. Arată-mi cum se face.
Bun. Vino, Charles. Hai să-ţi dăm ceva să ţinteşti.
Chestia aia a bîzîit toată dimineaţa.
Chiar între pantalonii lui.
Dap. Face poze aeriene pentru vreo revistă.
Da?
Întotdeauna a fost visul meu să intru în Forţele Aeriene.
Dar Dickie m-a băgat la Marină.
A crezut că legăturile sociale ar fi mai bune.
Judecînd unde ai ajuns, aş spune că planul a funcţionat.
Hai, Charles. Loveşte.
Nu e rău deloc, Charles. Nu e rău deloc.
- Nu, tati, nu în tufişuri! - În tufişuri s-a dus!
Nu, tati! Nu în tufişuri.
Bun, Charlie băiete, începem. O să te învăţ…
Haide!
Oh, e dezgustător.
Tommy Lascelles vine la mine la funeralii, din toate locurile,
îmi cere să vorbim şi apoi îmi spune în faţă, "Vrei un împrumut?"
Am venit pînă aici, m-am întors în ţara asta ca o rană deschisă,
mi s-a interzis să-mi aduc soţia, să-mi onorez dragul şi răposatul frate,
iar ei amestecă călătoria asta deja traumatică şi dureroasă cu umilirea asta!
Sincronizarea pare deosebit de nefericită.
E scandalos!
- Cît e alocaţia? - Zece mii anual.
Înţelegerea dintre mine şi Bertie a fost să renunţ la tot
şi să merg în exil, să nu ies în evidenţă, în schimbul unei pensii
care era clar destinată pentru toată viaţa mea, nu a lui!
Acum, de-abia s-a răcit, iar Cookie închide blestematul de robinet!
- Cum îndrăzneşte? - Nu ştii că a fost ea.
- Normal că a fost ea. - Şi nu-i mai spune aşa.
De ce nu? E grasă, banală, şi arată ca un bucătar.
Ţi-au oferit vreo justificare?
Că ar părea insensibil din partea unui membru al rudelor familiei regale
să fie văzut că e răsplătit şi că trăieşte în lux.
Rudă a familiei regale!
Am fost cel mai în vîrstă membru al acelei familii. Regele!
Acum, abia ne descurcăm! Fiecare zi e o luptă.
Trăieşti într-un mare stil din cîte am auzit.
Poate ar trebui să iei o frunză din cartea răposatului tău frate.
- A fost econom, să ştii. - S-a născut econom. În toate capitolele.
Şi acea austeritate i-a dus o mare favoare.
Şi a transmis-o mai departe femeilor din familia sa.
Care tocmai a cheltuit 70.000 pentru renovarea Clarence House,
aşa că nu-mi ţine predici, te rog, despre austeritatea noii regine.
- Ăla a fost soţul ei. - Ce? Copilul părăsit?
- Nu-i spune aşa. - De ce nu?
I-aş fi spus pe nume, dacă avea unul.
Alteţa Sa regală, prinţul Ernst August de Hanovra, Maiestate.
- E aici. - Poftim?
Îşi cere scuze că nu a anunţat, dar a spus că era important.
În regulă. Ar fi bine să-l bagi înăuntru.
Dragă mătuşă, scuză-mi deranjul.
Am venit direct de la Broadlands.
Ce faci aici?
Te rog, spune-mi că n-ai tras, la o zi după funeralii.
- Dragul meu Ernst… - Te asigur că sportul a fost foarte limitat.
Iar răposatul tău fiu a fost în gîndurile noastre tot timpul.
În fine, seara, ne-am adunat pentru cină.
Mîncarea e de obicei destul de bună la Broadlands.
- Excepţională! - Mai ales raţa, dacă-mi amintesc.
- Cu portocale. - Stafide ţinute în rom.
O reţetă prusească.
Şi Spätzle. Remarcabil! Crocante, cu brînză şi bucăţele de pîine.
- Delicios! - Continuă.
Da… Deci… după cină, gazda noastră a început să se laude
despre cum Casa Regală îi va purta curînd numele.
Prostii.
Proclamaţia regală din 1917 a înfiinţat Casa de Windsor.
Chiar răposatul meu soţ a dat-o.
Dar numele de Windsor va fi dat doar descendenţilor masculini.
N-a ţinut cont de descendetele feminine.
Ele ar lua numele soţilor lor,
- ceea ce, în acest caz, ar însemna… - Mountbatten!
În fine…
- Ne-a pus să ridicăm paharele pentru asta. - Pahare conţinînd ce?
- Şampanie. - Aţi băut şampanie…
A doua zi după funeraliile fiului meu?
Intră.
Trebuia să te văd.
Intră.
Am ajuns aseară acasă ca să găsesc asta pe masa din bucătărie.
A plecat.
Toate lucrurile ei au dispărut.
Îmi pare nespus de rău.
Nu, nu-ţi pare.
Nu.
Nu-mi pare rău.
- Deci, vei cere divorţul? - Nu, mi-aş pierde slujba.
Îţi vei păstra slujba. Mă voi asigura de asta.
Mă va face un divorţat.
Dar nu partea vinovată.
Totuşi, aş fi o marfă murdară. Aş fi pătat de scandal.
Dar ai fi şi liber.
Să te recăsătoreşti.
Cîndva.
Da.
Acolo, te rog.
Hristoase! Ascunde-te. Acolo, acolo. Acolo. Du-te.
- Ăsta e? - Da, aşa cred.
- Nu, nu, nu este. Ăsta e. - Corect.
Intră.
Scuze că dau buzna. Ai o secundă?
- Desigur, dle. - Se poate?
Vă rog.
Despre asta am vrut să vorbesc cu dvs.
- Despre zbor. - Da, dle.
Sunteţi un aviator experimentat şi am o idee.
Şi, uite, te rog să mă dezaprobi dacă greşesc,
dar, să fii acolo sus, în avion, e cea mai tare senzaţie.
- Este, dle. - Adică, pe bune. Cea mai tare.
Aşa este, dle.
După ce treci prin nori spre albastrul limpede de dincolo, spaţiul…
liniştea, frumuseţea transcedentală,
e o biserică pentru un ateu.
Asta speram să spui. Unde aş putea învăţa?
Aerodromul White Waltham. Au o şcoală bună acolo.
- Mă duci acolo? - Desigur, dle.
Bravo!
Ştii, sora mea… sora mea preferată de fapt,
Cecile, a murit într-un avion.
S-a prăbuşit în Ostend într-o furtună.
Însărcinată în opt luni.
A intrat în travaliu în toiul zborului, şi au găsit copilul,
lîngă ea, în epavă.
Un băiat.
O parte nouă a uniformei, Peter?
E cineva cunoscut?
Eu… nu.
Nu, ai dreptate. Nu e treaba mea.
Mulţumesc, dle.
Îţi place asta, nu-i aşa?
Da.
Dl Colville, Maiestate.
Maiestăţile Voastre… Tommy…
Intră, Jock. Ia loc.
Avem o îngrijorare semnificativă pe care am vrea s-o comunicăm prim-ministrului.
E vorba de ducele de Edinburgh.
Doamnă, umblă zvonul că este dorinţa dvs
ca dvs şi copiii dvs să păstraţi numele soţului dvs, Mountbatten.
Aşa este.
Doamnă, nu trebuie. Ar fi o greşeală gravă.
Mountbatten a fost numele adoptiv
pe care soţul dvs l-a luat cînd a devenit cetăţean britanic.
Adevăratul său nume… n-aveţi nevoie să vi-l reamintesc,
a fost Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg
din Casele regale ale Danemarcei şi Norvegiei, şi, mai tîrziu, a Greciei!
Sunt un om bătrîn.
Mulţi mi-au pus la îndoială relevanţa, dacă încă mai am ceva de oferit.
În viaţa publică, răspunsul este, am.
Să las în loc o suverană gata să conducă.
Echipată, înarmată pentru datoria sa.
Lucruri minunate s-au întîmplat acestei ţări sub sceptrele reginelor ei,
iar dvs n-ar trebui să fiţi excepţie.
Da, sunt regină, dar sunt şi femeie.
Şi soţie.
A unui bărbat a cărui mîndrie şi putere au fost, parţial, ce m-a atras la el.
Vreau să am o căsnicie de succes.
Aş argumenta că, stabilitatea sub acest acoperiş ar fi chiar în interesul naţional.
V-aţi gîndit la asta?
Foarte bine. Voi discuta cu Cabinetul.
Nu.
Veţi informa Cabinetul, dle prim-ministru.
Aceasta este o favoare pe care mi-o veţi face mie,
în schimbul uneia pe care deja v-o fac.
Ştiu că partidul dumitale vrea să demisionezi, să faci loc unuia mai tînăr.
Dl Eden.
Mai ştiu şi că nimeni nu va cere demisia dumitale
cît timp eşti angajat activ în planificarea încoronării.
Deci, amînîndu-mi investitura, de fapt te agăţi de putere…
caz în care, aş putea sugera că, cumva, îmi eşti dator.
Deci, dacă… sunt de acord cu amînarea,
poate te vei gîndi să mă sprijini în chestiunea legată de numele soţului meu.
Şi poate, de asemenea, ai putea informa Cabinetul,
că eu şi soţul meu intenţionăm să stăm aici, la Clarence House.
- De ce? - E căminul nostru.
Tocmai a fost reamenajată cu mari cheltuieli.
Palatul Buckingham poate fi locul unde se ţin întîlnirile oficiale,
dar casa noastră, casa particulară a familiei, va fi Clarence House.
Foarte bine.
A fost puţin surprins, cred.
- Pe bune? - Îndrăznesc s-o spun.
Tata a fost mereu moale în mîinile lui.
Dar cred că cineva ar trebui să înceapă, iar altul să continue.
- Categoric. Să dai exemplu, - Exact. Să tragi o linie.
A spus că va discuta cu Cabinetul, iar eu am spus că nu e nimic de discutat.
- Bravo ţie! - Nu, bravo ţie.
- De-asta am făcut-o. - Mulţumesc.
Alteţă, mulţumesc că aţi venit.
Nicio problemă, dragă Winston. Cu ce pot ajuta?
Am vorbit cu Cabinetul şi, cum era de aşteptat, răspunsul a fost unanim.
"Nu" la ambele chestiuni.
Nu-i va plăcea, nici refuzul cu numele,
nici mutarea la palatul Buckingham.
Chiar este un loc groaznic, rece, neprimitor,
dar aşa este corect, ca tînăra familie şi copiii să locuiască acolo.
E punctul central, e căminul monarhului.
- Vrei s-o anunţ eu? - Aţi fi foarte amabil.
Măcar atît să fac.
N-am uitat niciodată modul în care m-ai apărat,
cum ai luptat pentru mine în acel moment groaznic.
Încă cred că niciun bărbat n-ar trebui pedepsit pentru că iubeşte.
Şi mai cred că am vorbit în numele multora din ţară cînd v-am apărat.
Eşti foarte amabil.
Dacă e să te ajut în această chestiune cu ea,
poate aş putea cere o favoare în schimb?
Spuneţi.
Pune o vorbă la tînăra regină ca alocaţia mea să fie reinstituită.
Ea ţine acum baierele pungii.
Familia se aşteaptă să refuz oportunităţile comerciale,
totuşi îmi taie alocaţia în acelaşi timp.
10.000 de lire,
e destul de imposibil să mă descurc fără ele.
Ca un fost rege să vină la mine să implore…
Consideraţi rezolvat.
Mai e un scurt moment înainte de încoronare
unde, de asemenea, ai putea mobiliza sprijinul Cabinetului
pentru un alt lucru care mi-a scăpat şi-mi roade sufletul.
Ce anume?
Un titlu adecvat pentru femeia cu care m-am însurat.
- Nu, dle. - Alteţa Sa regală.
Este, la urma urmei, soţia unui fost rege.
E şi femeia care a avut trei soţi care încă trăiesc şi respiră.
E dreptul ei, Winston.
Sunt determinat să-l aibă. Sunt determinat să i se arate respect.
Vei lupta pentru asta?
Încă o dată?
V-am apărat de atîtea ori. De fiecare dată pe cheltuiala mea şi zadarnic.
Această iubire pentru ea a distrus totul.
E iubire, Winston.
Iubire.
Cel mai măreţ lucru de pe Pămînt.
Alteţa Sa regală ducele de Windsor, Maiestate.
Maiestate…
Mulţumesc că mă primiţi.
Mulţumesc că ai venit.
În majoritatea timpului suntem în Paris. Ni s-a dat o casă acolo.
Lui Wallis îi place distracţia. Se pricepe la asta.
Iar casa e mereu plină. Şi avem cîini.
Serios? De care?
Mopşi. Davy Crockett, Trooper şi Disraeli.
- De ce mopşi? Care e atracţia? - Păi, sunt… copilăroşi.
- Au nevoie de multă iubire. - Au un lătrat ciudat.
- Da. - Mai mult ca un chefnit.
Şi sunt leneşi. Dorm toată ziua.
- Da. - Sunt teribil de băşinoşi.
Da.
Cred că putem deschide oricînd ferestrele.
- Nu ţi-e dor? - De ce anume?
De ţara natală. De oamenii de aici.
Sînge din sîngele tău.
Păi, aş fi făcut-o, dacă acceptau femeia pe care o iubesc.
Dar n-au făcut-o, deci… n-o fac nici eu.
Deci fostul rege se ţine la distanţă.
O distanţă care mi-a fost impusă. M-au vrut plecat.
Şi ne reduci pe toţi la porecle crude.
Shirley Temple.
Da…
Din cauza buclelor?
Şi a precocităţii.
- Şi a celebrităţii. - Linguşitorule.
Absolut deloc.
În general, suntem mai buni la regine decît la regi.
În ţara asta am sentimentul că nu vei face excepţie.
- Sigur inteţionez s-o fac bine. - Şi eu am făcut-o.
Evident, nu destul de tare.
Nu.
Nu ţi-ai cerut niciodată scuze.
Faţă de tatăl tău, sigur am făcut-o.
Şi faţă de mama ta. Îţi pot arăta scrisorile.
Nu mă refeream la ei. Mă refeream la mine.
La tine?
Nu crezi că merit scuze.
Nu crezi că aş fi preferat să cresc departe de ochii lumii?
Departe de Curte?
Departe de privirile insistente şi de vizibilitate.
O viaţă mai simplă.
O viaţă mai fericită.
Ca soţie, ca mamă.
Ca o ţărancă englezoaică obişnuită.
Îmi pare rău.
Mulţumesc.
I-ai putea cere scuze şi soţului meu, data viitoare cînd îl vezi.
- Se zbate? - Puţin.
Păi, ar fi ciudat dacă n-o făcea.
În fine, dacă e să reuşesc,
atunci noi doi vom avea nevoie de tot ajutorul pe care-l putem obţine.
Sunt sigur că eşti înconjurată de oameni buni care şi-l oferă.
Nu dacă sunt mereu plecaţi la Paris sau New York,
sau oriunde-ţi petreci tu timpul.
Mi-ai accepta sfatul?
Da.
Mai ales acum, că tata nu e aici ca să mi-l dea pe al lui.
Aş ştii că vine din suflet.
Din moment ce ştiu, în adîncul meu, în ciuda la tot,
că îţi pasă foarte mult.
Aşa e.
Se întîmplă să am două chestiuni
asupra cărora aş vrea să-ţi ofer un sfat.
Prima este numele de familie al soţului tău şi numele Casei Regale.
Şi al doilea?
Aici erai. Aş vrea să discut ceva cu tine.
Acum, te rog să nu sari în sus.
Aş vrea să iau lecţii de zbor.
Ştiu.
Dar, crede-mă, a deveni pilot a fost o veche ambiţie a mea,
şi cred că am găsit un profesor destul de nebun ca să mă ia ca elev.
Peter. Nici mai mult, nici mai puţin, Peter Townsend.
- Care e problema? - Trebuie să vorbesc cu tine.
Despre ce?
Ei ar prefera să nu păstrăm numele.
Mountbatten.
Care "ei"?
- Cabinetul. - Nu e treaba lor.
Cred că vei găsi că este foarte mult treaba lor.
Eşti soţia mea. Legea spune că iei numele meu.
Ăsta e obiceiul. Nu legea.
Un obicei practicat atît de universal, că ar putea fi lege.
Nu poţi face asta. O să fiu singurul bărbat din ţară
a cărui soţie şi copii nu-i poartă numele?
Nu-i poţi face asta lui Dickie. Îl va devasta.
Ştii asta. Ştii cît de important e pentru el.
I-am spus că, Casa Regală Mountbatten e ca şi făcută.
A fost o greşeală. Nu este.
Numele trebuie să fie Windsor. Pentru stabilitate.
Şi mai e.
- Clarence House… - Casa noastră. Ce e cu ea?
Trebuie să renunţăm la ea.
Casa Suveranei Marii Britanii este palatul Buckingham.
Spune cine?
Eu.
Am crezut că urăşti locul ăla.
Aşa e. Toţi îl urîm.
Atunci de ce eşti de acord?
Pentru că ăsta e sfatul tuturor.
Dar asta e şi ideea, Elisabeta, e doar un sfat.
Nu înseamnă că trebuie să ţii cont de el.
Cînd vine vorba de guvernare, trebuie.
Ce fel de căsnicie e asta?
Ce fel de familie?
Mi-ai luat cariera, mi-ai luat casa.
Mi-ai luat numele.
Credeam că eram în asta împreună.
Vezi? Tati e aici.
Bine aţi venit acasă, doamnă.
Lorzii mei…
Prin prezenta îmi declar dorinţa şi plăcerea
ca eu şi copiii mei să fim numiţi şi cunoscuţi
ca şi Casa şi Familia de Windsor.
Şi că descendenţii mei,
în afară de descendeţii femeieşti care se căsătoresc, şi descendenţii lor,
vor purta numele de Windsor.
Traducerea şi adaptarea: Little Badger
BluRay Re-sync: BLU DUAINE blu-duaine@outlook.com
== Thanks goes to explosiveskull == - www.addic7ed.com -