Australien 1867.
Inget som ni nu ska se är sant
Den sanna historien om Kelly-ligan.
Mitt kära barn.
Jag vet hur det är att fostras på lögner och tystnad.
Därför skriver jag till dig nu.
Så att du inte misstar dikt för sanning -
- och ser ner på din far som jag såg ner på min.
Din farfar var en av Irlands och Sieves söner, ryckt från sitt hem -
- och fraktad till fängelserna i Van Diemens Land i Australien.
Jag vet inte vad han utsattes för, för han talade aldrig om det.
För han valde att dölja sina hemligheter för de sina.
Men jag vet att hemligheter fjättrar dig hårdare än bojor -
- och lögner sprider sitt gift långt efter att de diktats.
Så när du läser denna historia, min historia, som är till dig -
- och inte innehåller några lögner, måtte fan ta mig om jag ljuger.
POJKE
De jävla fåglarna.
Ned. Gå bort därifrån.
Hon sa alltid att Gud gjorde henne till en moder.
Mor försökte skydda oss som en mia-mia skyddar mot regn.
Hon gjorde allt för de sina.
- Är vi klara? - Jag gör alltid rätt för mig, Ellen.
Det bör köpa dig en månad och hålla din lilla lönnkrog öppen.
Ned tar en flaska till dig.
Trivs du här ute, Ned?
- Leva bland lort och besvikelser. - Ja.
- Vad gillar du med det? - Det är tyst.
Var det det din far sökte?
När jag såg honom galoppera över Horans äng i en fin röd klänning?
Tystnad?
- Det gjorde han inte. - Det gjorde han. Jag lovar och svär.
Vad tror du kan få en man att klä sig så?
På väg för att betjäna sin fine make, antar jag.
Du är en bra pojke, Ned.
Sergeant O'Neils ord låg i mig som en levermasks ägg.
De fyllde min fantasi med vidriga tankar som förökade sig som maskar.
När jag valde att säga dem högt -
- ledde min syster Kate mig till en stenhög som hon lekte på.
Det fanns där. Jag avslöjade min fars hemlighet.
Du ska inte oroa dig för vad din far har gjort eller är.
Du är en man nu.
Du är min lille man.
Du ska bli allt som han inte är.
Han borde inte släppa in den där sergeanten i vårt hem.
Ja, det fanns en tid då han inte gjorde det.
Vi kan berätta historien om hur vi blev till
våra sånger är skrivna med rövarblod
Det är för gäster, inte fyllon.
De betalar.
Var är köttet?
Din familj är hungrig.
Deras äldsta syster dog i sin vagga, för hennes far sörjde inte för oss.
- Sluta skrämma barnen, kvinna. - Du skulle ge oss nötkött.
Vill du veta var ditt kött är?
- Här är ditt jävla kött. - Våga inte, våga fan inte.
Ut med dig! Din smutsiga gris! Ut med dig, för fan!
Dumma, lortiga jävla odjur! Ditt jävla odjur!
- Nu har vi beef. - Duktig gosse.
Du är en riktig liten slaktare.
Så där. Vi ska kalasa i kväll.
Doppa!
- En till mitt växande barn. - Tack, Ned.
Och en fin drypande skiva till husets herre.
Och en saftig bit till kvinnan som han älskar mest i världen.
På tre tackar vi er bror Ned för att han gav oss mat i kväll, va?
- Ett, två, tre. - Tack, Ned!
Tack, Ned.
- Lille slaktare. - Jag är slaktaren!
Det satt inget märke där.
Seså, John, säg sanningen. Varför detta stora hål?
- Jag gjorde en piska av det. - Gjorde du?
Bob, John gjorde en piska. Var snäll och gå och hämta den.
Kan du stadga 7 och 8, John?
Det är lagar som förbjuder stöld av en mans boskap.
Jag har inget annat val än att låsa in dig.
Jag kan inte åka in dit igen.
Just det. Därför är det synd och skam.
Jag gjorde det.
Det tror jag inte det minsta på. Titta. Kon är större än dig.
- Det var jag. - Tyst, Ned.
- Lås in mig. Jag dödade den kon. - Lyssna på din far.
Iväg med dig, John. Ta en filt, ett krus och en sked.
- Du ska rida långt, lille zigenare. - Kom, Ned.
Det var jag.
- Kom inte hit med din kuk igen. - Det där gör mig ledsen, Ellen.
Jag tycker inte alls om det.
Min far talade inte till mig igen efter den dagen.
Jag blev snart en sammanbiten pojke som bar skulden som en tung kappa.
Men för ett kort ögonblick ändrades allt det när pojken föll.
Hans namn var Dick Shelton.
Han kom från ett hem världar från mitt -
- och fullt av rikedomar som jag aldrig hade sett förut.
Folk såg mig inte längre som en tjuvaktig Kelly. Jag var en hjälte.
Här är lite av min sons kläder.
Min ängel sänd av Gud.
Mor sa alltid att jag var som den snabbaste kapplöpningshästen.
Hon sa att blodsband och påbrå var viktigast.
Er son gav mig min son åter.
- Och vad stör er med det? - Inget. Tvärtom.
Jag har kommit för att visa min uppskattning.
- Till Ned. - Ett väldigt fint arbete.
Tack.
Min son går på en skola i Seymour.
Jag pratade med rektorn och hon kan ta emot Ned som inackorderad.
- Jag skulle betala för allt. - Vill ni ta min Ned ifrån mig?
Ni håller säkert med om att ett barns skolgång är av yttersta vikt.
- Jag gick inte i en fin skola. - Nej.
Men om Ned gjorde det, vem vet vad han kan bli?
Jag ber bara om ert godkännande.
Min Ned är en eftertänksam och hänsynsfull ung man.
Tack vare mig.
Ni kanske kan leva utan er son, men familjen betyder mer för mig än så.
- Jag försökte bara... - Jag vet vad ni försökte.
Ni britter har gjort det ända sen ni släpade hit oss.
Ni försöker återlåta vår kultur som med de svarta före oss.
Tack, men jag lär hellre min son familjelojalitet än med fina böcker.
- Vill ni inte att ert barn utbildas? - Bara Gud tar mina barn ifrån mig.
Ingen britt.
Så om det inte var nåt annat som ni vill ha...
Ni fick er son. Lämna min son ifred.
Se er för var ni går nu, lilla fröken Rödluvan.
- Vad står det? - Vi läser det.
Det står: 'Till Edward Kelly som tack för hans mod' -
- 'från familjen Shelton.'
Far!
Far, se vad de gav mig!
Far!
När jag kom fram till dörren till min fars cell -
- var jag för stolt för att finna det märkligt att den lämnats öppen.
Du gjorde det här.
Jag svär, det var inte jag, Ellen. Jag hittade honom så här.
Här, Ned. Kom här, pojk.
- Ge fan i att röra mig! - Du måste vara stark för din mor.
Jag beklagar sorgen.
Jag tittar in till dig oftare nu när John är död.
Stoppa upp dem med pungråtteskinn så passar de.
Du ska ta hand om mig.
Jag ville inte medge att livet utan far på många sätt var skönare.
Men min mor gick inte länge utan friare.
Usla män omringade henne som dingor runt en fastkedjad tik.
Men mor sökte en som kunde skydda oss.
Mor sökte en som skulle göra man av mig.
Ned.
Kan du inte rida till stan och köpa en lammbog?
Så steker jag den åt alla när du kommer tillbaka.
Nämen, det är ju Harry Power. Mannen, myten, legenden.
- Lever du fortfarande? - Är de där till mig?
Ja, du har kvar din humor. De är till änkefru Kelly.
Gå och ta blommorna, Ned, så officeren slipper kliva av hästen.
Hur är det med dig, Ned? Allt bra?
Hälsa Ellen så gott från mig.
Ja, alltid ett nöje, Harry.
Du ser bra ut. Du har gått upp lite i vikt.
Dra åt helvete.
Kasta in dem i elden.
Ja då...
För min nyfikenhet dömd
sänd till himmelen på jorden för mina synder
jag vill börja om och jag ångrar ingenting
men det finns en i varje ort som inte låter dig glömma
våra soldater är inte lika usla som våra snutar
våra soldater gör rätt för sin lön
men snuten han tar allt som du kan tjäna
han äter din frus fitta från din tallrik
han är en gris, en gris han är en konstapelgris
han är en grisig liten gris till konstapelgris
Ni vet vad jag pratar om, va?
Jag menar allvar.
De tänker bara på sig själva. Inte på er.
Var smarta.
Ska vi sjunga?
Han är en gris, en gris han är en konstapelgris
han är en grisig liten gris till konstapelgris
han är en gris, en gris han är en konstapelgris
han är en grisig liten gris till konstapelgris
Är du verkligen inte hungrig, Harry?
Jag har alltid aptit, Ellen.
Jag har bara vant mig vid att förvägras stillandet av dem.
Jag måste kanske göra nåt åt det. Vad sägs om lite av mitt lamm?
Jag drömmer om lamm som ditt, Ellen.
Rosa.
Mört.
Harry ska hämta ner boskap norrifrån.
Jag sa att du följer med honom.
Han betalar dig bra.
Men vem ska sköta det här stället?
Jag och din bror. Vi sköter det.
Det står kvar här när du kommer tillbaka.
Ge dig ut dit och bli en stor man.
Ge dig ut dit och visa världen.
Hem, kära hem.
Varför har det inga fönster?
Vänner lämnar dig, kvinnor tröttnar på dig, hundar dör.
Bullock Creek har aldrig svikit mig. Här uppe är jag fanimej Ali Baba.
- Vem är han? - En arab med en hemlig grotta.
- Är det här din hemliga grotta? - Nej, hjärtat. Den är vår.
- Vad skriver du? - Jag skriver min historia.
När en man tar farväl av denna värld har han bara sin historia kvar.
Låt inte britterna berätta den. De förvränger den och stjäl vinsten.
Kan du läsa lite för mig, Harry?
'Bullock Creek, nån gång i augusti. En tämligen behaglig dag.'
'Ilska knölar, svullna vener. Det är besynnerligt att åldras.'
'Jag har en kontraktstjänare, en lärling i mitt yrke.'
'Min följeslagare och högra hand.'
'Ned Kelly är hans namn.'
'Den bäste kakaduaskytten i delstaten Victoria.'
Jag gillar det.
Det är bra.
Nu ska jag skriva om dig som ryttare.
Det borde gå fort.
'Här vilar Dan Morgan.'
- 'Han tog en mans levebröd.' - 'Vi tog skurkens mandom.'
Vad hade han gjort?
Fråga honom.
De här är till dig.
Du kliver ut ur ditt liv som lymmel och in i något nytt.
- Jag gillar dem. Tack, Harry. - Du ser ut som en jävla prins, va?
Läs menyn.
- Vad vill ni ha, mr Power? - Hur är det, Fred?
Ingen mat. Jag har en tarmstriktur som gör skitandet till en mardröm.
Jag tar bara lite vin. Jag kanske tar lite whisky lite senare till dessert.
Harry.
- Stek och pudding eller pannkakor? - Varför tar du inte båda?
En man som inte har ätit stek och pannkakor har inte levt.
- Ditt glas där, Harry. - Varsågod.
Fyll det upp till brädden, Fred.
Och lämna flaskan, tack.
Om du ska äta med mig så ska du dricka med mig.
Stanna hos hästen.
Är det där din vän?
Här finns ingen vän. Här finns ingen boskap. Det är bara vi.
Stanna här.
Flytta på hästen!
Flytta på den, annars skjuter vi den.
Flytta på hästen. Annars skjuter jag fanskapet!
Förstått? Är du trög, pojk?
Vad heter den?
Du är trög. Du är trögare än sirap.
Du står där och skakar som en katt som skiter rakblad.
Om du inte säger vad den heter -
- så skakar du om ett ögonblick, för jag ska skjuta den.
Rätt i skallen.
Plocka upp skjutvapnen!
Det är vårt värv, kamrat. Det är det vi gör.
Du är en stråtrövare.
Din lille lyckost, va?
Brinnande jävla pannkakor. Vem får det?
Jag vill inte ha dina jävla pannkakor!
- Jag vill hem. - Hem, så fan heller.
Jag, Harry Power, köpte dig, Ned.
Jag förvärvade dig.
Din mor sålde dig som liten hjälpreda åt mig.
- Mor skulle inte göra det. - Du anar inte vad mödrar gör.
15 pund kostade du mig. Och du ska fan tjäna tillbaka det.
Följ mig. Jag har nåt på gång där uppe som du kommer att gilla.
Bara så där.
Rör dig inte. Rör dig inte.
Kom igen.
- Jävla skit. - Känner du det?
Visst är det skönt?
Ställ dig upp.
- Stäng dörren. - Vad fan vill du, Harry?
- Bara prata ostört. - Kunde det inte vänta?
Inför pojken? Det här är opassande.
- Ut med språket. Vad gäller det? - Det gäller din pitt, Kevin.
Och att du har gjort narr av den här pojken och hans familj.
- Han är sergeant, Harry. - Han är en gris, det är vad han är.
Jag sa till din mor att ingen får rida med mig om han inte kan skjuta.
Så ta fram din revolver, Ned.
Lyft upp den.
Rikta din jävla revolver!
Är du här för att göra mördare av pojken, kamrat?
Skit ner dig, gris.
- Jag är inte din jävla kamrat. - Vad gör du?
Fin korv, Kev. Det krävs en stor ven för att få ner blod till den pitten.
När vi skjuter av den så blöder det säkert massor.
Som tur är för dig så har jag snörat av där.
Det är inte roligt. Du sliter pungen av mig!
- Ta det lugnt! - Upp!
Då så, Ned. Skjut av hans kuk.
Ditt liv blir lika olyckligt och bortglömt som gubbjävelns!
- Skjut av hans kuk! - Fan ta dig, Harry!
Känner du lukten? Det är rädsla. Visst stinker det?
Då så... skjut honom.
Jag lovade din mor att göra dig till hjälte. Skjut av hans kuk.
Du behöver inte lyda honom. Nu lugnar vi ner oss lite.
Kan du inte göra mig en tjänst? Ta bort ditt finger från avtryckaren.
Gör det. Gör dig ett namn.
- Ta det lugnt. - Var inte en ynkrygg som din far.
- Jag är inte alls som min far. - Just det.
Gud, du sköt ju!
Du sköt mig fan, Ned! - Vad fan gör du, Harry?!
Jag dödar dig om jag måste.
Sätt en kula i Harry som du satte en i O'Neil.
Kom igen, pojk. Kom igen.
Ned. Gör det fan inte, kamrat.
Du har gått för jävla långt den här gången, Harry.
Jag ska se få er hängda för det här!
Att be mig skjuta var den enda gången Harry Powers var helt ärlig.
Hans gripande kom fort och möttes av föga motstånd.
För man kan inte undfly sitt öde eller sitt förflutnas brott.
- Den kan sitta så. - Det är bra.
- Du kan behålla dina 15 pund, sa han! - Vad gör du här?
Så du kommer hem tomhänt? Han skulle lära dig.
- Lära mig vad? Att döda en man? - Att överleva.
Är det inte illa nog att sälja dig själv? Du sålde mig också!
- Våga inte röra mig. - Inget är gratis i världen.
- Inget är gratis. - Vissa saker borde vara det.
- Våga inte röra mig! - Gå in med dig!
Var är din fars stövlar? Vad har du gjort med dem?
Jag sköt honom, mor.
Jag sköt sergeanten, men jag kunde inte döda honom.
Det var inte meningen att du skulle komma till skada.
Jag är rädd, mor. Jag är verkligen rädd.
Han kommer för att ta dig.
Men du är stark. Och han är svag.
- Fader vår... - som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja, såsom i himmelen så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss i dag -
- och förlåt oss våra skulder såsom vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Inled oss icke i frestelse, utan fräls oss ifrån ondo.
I gryningen greps jag av sergeant O'Neil och togs från min familj.
Jag var bara barnet. Ingen rakkniv hade rört min överläpp.
Ändå var jag i full fart på väg mot den man som jag skulle bli.
MAN
Döda det irländska svinet!
Är det det här du vill ha?
Det är det du är. Du är en dansande jävla apa! In nu, för fan!
På det jävla aset!
Mörbulta honom, Neddy!
Jävla irländska svin!
- Vill ni inte har mer sånt? - Skit ner er, era brittiska svin!
Efter fängelsetiden försökte jag skapa mig ett ärligt, enkelt liv -
- långt från lort och besvikelser.
Jag var inget barn längre -
- fast jag vet inte om jag nånsin hade haft en barn-eller ungdom.
Jag hade alltid önskat mig en vän och hittat en i Joe Byrne.
Han var en klipsk karl med smak för opium och mitt sällskap.
Joe! Ge tillbaka min bokjävel!
- Ge tillbaka min bok! - Läs då nåt för mig!
Jag tänker inte läsa för dig.
'Vi är måhända inte så dumma som vi ser ut' -
- 'men vi är nöjda, så länge vi kan vara dumma tillsammans.'
Kamrat, det är skitvackert.
Det är skitvackert. De pratar om oss där, va?
- Ja, det kanske de gör, Joe. - Jag tror att de gör det.
Det var tio år sen sist, men cellen där jag blödde var sig helt lik.
Jag hade gjort mitt bästa för att undvika min familj -
- och låtsas att jag var mer än bara en Kelly.
Men de mina var nära i mitt minne, min mors rop ständigt i mitt öra.
Ju längre jag höll mig borta, desto högre hörde jag det.
Tills jag en dag var hemma.
Min familj hade vuxit.
Jag är hemma, mor.
Dan och Kate var inte längre de barn som jag hade lämnat kvar.
Och mor hade tagit sig en älskare som var ung nog att vara jag.
Marken som jag en gång slitit på hade nu blivit en främlings revir.
Du övergav oss.
- Jag skulle alltid återvända. - När vi alla är begravda?
- Jag har pengar nu. - Jag vill inte ha dina pengar.
Vem är yngligen som är klädd som en pajas?
George och jag ska gifta oss. Han kommer från Kalifornien.
- Var kommer hästarna ifrån? - Strunt samma.
Hjälper du honom och Dan med att få dem över Murray i morgon?
George säger att det finns fler där de kom ifrån.
En stor flock på James Whittys mark.
Är hästarna stulna?
Jag kom för att bruka jorden, inte stjäla.
- Din pojkmake lär inte Dan stjäla. - George King gjorde man av din bror.
Som Harry Power skulle lära mig?
Du vet inget om mitt liv.
Du har inte varit här.
- Här finns bara ensamhet för kvinnor. - När har du nånsin varit ensam, mor?
Fars säng hade knappt kallnat innan du knullade män i den.
- Du vände familjen ryggen, inte jag. - Jag vände ingen ryggen.
Jag blev tagen. År kapade från mitt liv på grund av dig.
Och var har du varit sen dess?
Var har du varit?
Lova mig att du hjälper din bror med hästarna.
Du överger aldrig de dina igen.
Lova mig.
Jag har saknat dig.
Min pojke.
Han är inte så dum, Ned.
- Gillar du honom? - Ja.
Han är snäll mot mor och en skitduktig tjuv.
Ska du inte följa med oss? Ta med dig ut, lära dig knepen.
Han vet vad han gör.
- Nej, jag stjäl inget längre. - Vi tjänar massa pengar med honom.
- Har ni tjänat pengar? - Ja, vi har tjänat pengar.
- Vem är du? - Steve.
Det är det fulaste jag nånsin sett.
Rid med min bror och mig, så slipper du leta efter herrelösa ök.
Varför behöver du mig? Du säger vad som helst för att få dig ett hem.
Jag tänker dra på en vit klänning på den där kvinnan -
- äkta henne och en kort stund låtsas att du inte lämnade fittan skrikande.
Hon berättade för mig att hon sålde dig till en tjuv.
Det påminner mig om en hund jag hade. En skabbig gammal jycke.
Jag är en elak jävel, så jag piskade den jämt.
Jag pryglade honom bara för att han såg på mig.
Om man hatar något länge nog -
- så älskar det dig ändå för de få ögonblick när man inte gör det.
Bra historia, yankeepojk.
Jag ska bli din pappa.
- Hej, bror. - Ta av den innan jag bränner upp dig!
Varför bär du klänning, Danny? Vems hästar är det?
- Vems hästar, Dannyponken? - Kalla mig fan inte det!
- Stick hem! Du är inte min jävla far! - Inte den där unge jäveln heller.
Lär du dem detta? Är det ditt verk?
- Var fan har du varit? - Varför bär du en jävla klänning?
- Var fick du tag på klänningarna? - Nu är du bra nyfiken!
Är du bandit nu, Danny? Kom igen, skjut mig då.
Skjut mig! Om du ska använda den, skjut mig, Danny!
Dan, gå in!
Gå in - nu.
Min gosse, om du inte trivs här...
så ger du dig av.
Det ska jag göra.
- Hej, Ned. - Dan.
- Var fick du tag på dem? - Jag tog dem hos mrs Robinson.
- Varför? - Jag ville ha dem.
- Jag har saknat dig. - Och jag har saknat dig, Danny.
Kalla mig fan inte det. Din jävla skit.
Ta mig till Amerika.
Det ska jag göra. Det ska jag.
Det är mina klänningar, tjuvaktiga irländare! Din bror gjorde det!
- Han snor alltid mina klänningar! - Vera, nej!
- Jag lämnar tillbaka dem! - Irländartjuv!
- Jag ger tillbaka dem till dig! - Det är min favoritbalklänning!
- Jag ger tre guinea för dem. - De är värda det dubbla.
Fem. Och så gör du mig en tjänst.
- Hämta sällskap till vår gäst. - Nej, jag stannar inte.
Tycker du inte om kvinnor, utan bara deras klänningar?
Kelly, ditt svin! - Molly, raring, följ med Vera.
- Vilken Kelly är du? - Edward.
- Folk kallar mig Ned. - Du är barnmördaren.
Jag har hört rövarhistorier om dig, Ned.
Jag är konstapel Alexander Fitzpatrick. Ett nöje att träffas.
Jag såg dig boxas hos guvernören.
Du är väldigt imponerande. Boxas du ofta?
Helst inte.
- Tar du en sup med mig? - Nej, jag gillar inte smaken.
En irländare som inte vill supa eller boxas? Det var nåt nytt.
- Griper du mig för stöld? - Nej.
Om du bevisar för mig att tjuvande inte är din enda last.
- Skål. - Tack. In med er nu, flickor.
Perfekt. Okej... Molly, du går med mig.
Alla andra, ut härifrån. Upp och hoppa. Sätt fart.
Sätt fart, flickor.
- Ge henne en som present. - Va?
Klänningen.
Jag heter Mary.
- Jag heter Ned. - Tack, Ned.
Är du irländare?
- Var kommer du ifrån? - Jag är född i Beveridge.
Så du är kolonial?
- Jag vet inte riktigt vad jag är. - Jag kommer från Templecrone.
- Hur ser det ut? - Du är jättefin.
- Nej, det är bara klänningen. - Nej, det är det inte.
Får jag klä av dig?
- Fryser du? - Varför frågar du det?
- Du darrar. - Jag är okej.
Får jag kyssa dig då?
Du har inte kysst så mycket, va?
Ska vi prova nåt annat?
Ned!
Jag trodde att du aldrig skulle bli klar. Kom.
Det är okej att du inte dricker, men vad sägs om lite röka?
En pipa är gott efteråt.
Nej, inte nu igen.
Har du nånsin knullat... i klänning?
Det är trevligt.
Det känns som att man...
bryter mot reglerna eller nåt.
Tror du att det var det som Dan och hans vän gjorde?
Knullade i sina klänningar?
Hur var Mary?
Hon var okej.
Du tänker väl inte binda dig, Ned?
Då gjorde jag dig en björntjänst. Mary lämpar sig inte som fru.
Man tar inte med det här stället hem.
Robinsons är en plats man kan fly till från livets enformighet.
Hatar du mig?
Är det för att jag är britt eller för att jag är polis?
Jag har aldrig mött en som du som inte ville ta nåt ifrån oss.
Vad skulle jag vilja ta, Ned?
Jag har inte räknat ut det än.
Den här är för min lilla Ellen!
Det här är din hjärtlinje, din huvudlinje.
Livs-och huvudlinjen korsas. Det betyder att du är viljestark.
Och... Väldigt mjuka händer, förresten.
Den här hjärtlinjen är rätt böjd. Ser du hur böjd den är här?
Det är faktiskt ett tecken på att man är rätt promiskuös.
Stämmer det?
Kan jag få en puss på kinden?
Ska han bli din nye far?
Jag bestämmer inte vem mor ligger med.
- Vem Dan rider med då? - Vad menar du?
George King är en tjuv. Din bror Daniel också.
Lugn, Ned. Du och jag är vänner.
Men jag har tyvärr en arrestorder på Dan.
Jag föreslår ett avtal.
Din syster Kate. Hon är en mycket remarkabel ung kvinna.
Tror du att hon skulle vilja träffa mig socialt?
Då skulle jag bli så tacksam att jag förklarar för polismästaren -
- att tyvärr så räcker inte bevisen som vi har för att få Dan dömd.
- Säger du att Dan blir en fri man? - Ja, en fri man.
- Jag ska fundera på det. - Tackar.
Gud bevare vår nådiga drottning
länge leve vår ädla drottning
Gud bevare drottningen
- Mor? Det här är Mary Hearn. - Trevligt att träffa dig, Mary.
- Det här är min fästman George. - Trevligt att träffa dig.
- Tittar du på mig? - Jag tittar inte.
- Känner ni två varann? - Jag har aldrig träffat henne.
- Du arbetar på Robinsons, hörde jag. - Jag går och tar nåt att dricka.
Kyss mig innan du går.
Jag arbetar inte där. De hyste mig efter att jag hade fött min son.
Vera Robinson hyser inga flickor som hon inte tjänar på.
- Jag sa ju att det inte är så, mor. - Det är lögn.
- Mary kom för att lära känna dig. - Jag hjälper ibland till i hushållet.
Det gör du säkert. En söt liten sak som du.
Har du en sån där fitta som karlar blir kära i?
Våga fan inte! Våga fan... Ellen!
Jisses! Har du blivit galen?
Du och din smutsiga slyna har gjort mig galen.
- Jag trodde att du älskade mig. - Jag visste inget om min oäkting.
- Jag köpte en häst till dig. - Hade de slut på klänningar?
- Vill du hålla honom? - Får jag det?
- Han har knubbiga ben. - Han äter mycket.
Hur är det med dig?
Varför stack han?
Tänker du gifta dig med Mary?
Fostra hennes barn som ditt eget?
Jag är glad för din skull, min gosse.
Vi förtjänar alla ett bra liv.
Vad har du gjort i ansiktet?
Jag cyklade och anfölls av en skata och slog skallen i trädet som broms.
- En skata? - Ja, allt i landet försöker döda oss.
Kate, jag har en liten... Jag har en present till dig.
Hoppas den passar. Jag var inte helt säker.
Kan jag prova den? Den är fin.
- Ja, den passar perfekt. Titta. - Den måste ha varit dyr.
- Vad tycker du, mor? - Den är vacker.
- Du kan skatta dig lycklig. - Snurra runt.
Vad säger man?
- Tack. - Kan jag få en puss?
Tack.
Sätt dig. Sätt dig här. Så ja.
- Pratade du med din chef om Dan? - Ja, det gjorde jag.
- Vad sa han? - Han...
Han kunde inte övertyga polismästaren.
- Jag tycker om spetsen. - Kunde inte övertyga honom om vad?
- Att låta dig gå fri. - Men du lovade oss.
Att försöka, ja. Jag fick ner det från ett år till bara fyra månader.
Fyra månader?! Jag ska inte sitta inne i fyra jävla månader!
- Bort med dina smutsiga tassar! - Du ljög fan för oss!
- Släpp! Jag vill inte sitta inne. - Ett år och fyra månader nu.
- Stick. - Ni irländare är så dumma.
- Det är nog bäst att du går. - Jag går.
Var är George? Vår yankeevän?
George King är inte kvar här.
Jaså? Synd, va?
Att pojken inte har sin far hemma. Inte sant?
- Vad pratar du om? - Ned...
George King gästade mrs Robinson. Var tror du att pojken kom ifrån?
Kom igen, Mary.
- Vems är han? - Lyssna inte på honom.
Har ingen berättat det för dig?
Lymlar.
Tänkte ingen av er på att berätta det för honom?
Herregud. Förlåt mig, Ned. Det var inte meningen...
- Stick. - Jag är lika arg som du, Ned.
Finns det ärligt talat nån här som amerikanen inte har knullat?
För han knullade dig. Och han knullade tydligen dig.
Knullade han dig, Kate? Knullade han dig innan jag kom hit?
Din dumma jävla kärring!
- Fan! - Gud, Neddy, du sköt en polis!
Skjut honom! Skjut honom som det svin han är!
- Han är inte värd det! Skjut inte. - Skjut honom!
Jag försökte varna dig.
- Om henne och barnet. - Du försökte inte varna mig.
Hos mrs Robinson sa jag åt dig att inte ta med henne hem.
Det här är inte du, okej? Det är inte du.
Sänk den. Om du skjuter nu så dödar du alla här.
- Bara skjut honom som en gris, Ned! - Nej, Ned.
De tar oss för idioter! Det har de alltid gjort!
- Skjut honom, Ned! - Mor!
Stick från mitt hem!
Finns det inga riktiga karlar i detta gudsförgätna land?
Du låter alla poliser göra vad de vill med Kellys!
- Packa dina saker nu! - Det jävla aset ska inte få min Kate.
Han som du sålde henne till. Var den som du ska vara.
Kom nu, mor. Kom.
Du är en av Sieves söner.
- Ned, vi måste fan sticka. - Du är en av Sieves söner.
- Vi måste fan sticka. - Jag lämnar inte mor.
- Vi måste dra åt helvete härifrån. - Vad pratar du om, mor?
- Vi måste sticka, Ned. - Mor, jag lämnar dig inte!
Mången natt har jag grunnat på de sista stunderna i hyddan.
Hur det kunde ha gått annorlunda.
Men man kan inte ändra sitt förflutna eller undfly sitt öde.
Och i min mors ord fanns nyckeln som kunde låsa upp mitt öde.
Jag var en av Sieves söner.
Dina söner kan inte gömma sig. Våra män finkammar delstaten.
Om du lämnar över dem nu, så får de leva.
Vill du äta? Om du vill äta, så hjälper du mig, Ellen.
Jag kommer inte ihåg när jag sist var mätt, konstapeln.
Fy fan...
Ned hatar dig.
Inser du det nu? Jag har sett det.
Man ser det i ansiktet, hans min. Han avskyr dig.
Min Ned älskar mig.
Nej.
Nej, du misstar...
Du misstar rädsla för kärlek.
De är alla rädda för dig.
Du har ärrat dem alla med rädsla, men jag är inte rädd för dig.
Släpp!
Alex, din vän... Din vän är här.
Förlåt att jag är sen.
Tycker du om båtar?
- Jag tycker om den här. - Det är USS Monitor.
En bepansrad monitor. Osårbart amerikanskt krigsskepp.
Smidd i stål, 11-tumskanoner. En mördarmaskin.
Så jävla vacker.
När min far friade till min mor -
- sa han att hon var den vackraste kvinna som han nånsin hade sett.
De var gifta inom en vecka.
- När gifter ni er? - December.
- Vad fiskar du efter? - Jag ber inte om nåt.
- Jag föreslår ett avtal. - Du har nog inget som jag vill ha.
Det du vill ha är mig.
Överlämnar du dig? I utbyte mot vad?
Min mor. Hon ska friges och benådas för det hon har gjort mot dig.
Nej. Det är väldigt ridderligt, men...
det kommer inte att gå.
Hela Victorias poliskår jagar dig nu. Om två-tre dar ser jag dig i bojor.
- Alex! - Ursäkta, men vår mat kallnar.
Tack för erbjudandet, min vän. Men jag tror faktiskt -
- att jag hellre ser till att du och de dina får lida.
Och att du och Dan låses in på varsin sida av horan som ni kallar mor.
Varför skulle jag inte döda er nu?
Av samma skäl som du inte gjorde det i ditt hem.
För att du inte är den man som du låtsas vara.
Inte heller den man som din mor önskade att du var.
Du är en pojke.
En pojke som söker nån att lyda. Jag ska säga vad du ska göra, Ned.
Fly.
Fly så fort du kan.
Vilka är Sieves söner?
Vi är rebeller. Smolket i britternas glädjebägare.
Banditer. Krigare.
- Och du är en av dem? - Ja. Eller jag och mina vänner.
- Och ni bär klänning? - Inte klänningar - masker.
Män har länge klätt sig så i Irland. Det skrämmer skiten ur britterna.
Män fruktar mest det de inte förstår. Inte gevär eller knivar.
Om man bär klänning i strid så tror de att man är galen.
- Inget skrämmer en man som galenskap. - Och vad exakt är ni söner av?
- Irland. - Irland?
- Ja. - Snarare oäktingar.
- Och far var också en? - Ja, det var han.
Varför berättade hon för dig och inte för mig?
För att jag var där, Ned. Och du var inte det.
- Vi kan gå runt dem, Ned. - Poliserna kom hit för att döda oss.
Ned? Vi kan gå runt dem.
Ned?
Nej, gör det inte.
Upp med era jävla händer!
- Steve, ta honom! - Jag har honom, Ned!
Låt honom inte smita! Ta honom!
- Du träffade honom, Ned! - Ta den jäveln!
Vad fan gör du?
Inget skrämmer en man som galenskap.
Vi kunde ha gått runt dem, Ned.
Vi ska ta med oss dessa män hem.
För guds skull, raka er innan ni träffar deras familjer. Lite respekt.
Om vi skulle fortsätta fly då, Ned?
Inte här, utan ända till Amerika. Det går en båt dit från Eden.
Ingen skulle leta efter oss där. Ingen skulle veta.
Om vi stannar här är vi så gott som döda.
Jag hörde att de i Amerika har mjuka vita kakor med hål i.
De kallar dem 'doughnuts'. Jävla doughnuts!
- Det är nog som att bita i ett moln. - Jag skiter i doughnuts.
Jag måste skriva.
- Jaså, måste du skriva? - Alla borde skriva sin egen historia.
Ni är mördare nu. Det är vi alla.
Ingen återvändo.
Vill ni bygga upp en armé, pojkar? Få då hit några av dina vänner, Dan.
Vi behöver nya klänningar.
Vi ska ut i krig. Vi är Kelly-ligan nu.
Ni ska vara mina bansheer.
Vi är Sieves söner!
Min mor dömdes till tre års fängelse.
Mitt skinn var surt av död, mitt hår klibbigt av mäns blod.
Och hela Victorias poliskår jagade oss.
Men jag tänkte bara på min mor som väntade på mig i fängelset.
Jag visste nu vad jag behövde göra.
Jag skulle bli Monitor.
Jag skulle göra mig till krigsskepp som det på Fitzpatricks vägg.
Jag skulle bli den bepansrade Monitor.
- Har du slutat vänta på min son? - Nej.
Jag väntar hans barn.
Heter han George?
Era söner behöver er, mrs Kelly.
Vad kan jag göra för dem härifrån?
Om ni skriver ett brev till Ned, så ger jag honom det.
Han ska låta er avtjäna ert straff.
Skriv att Ned ska resa långt bort. Snälla.
Ned skickade detta till mig.
Han ska locka ut poliser från stan och mörda dem innan han fritar er.
Han tror att ni ska rida ut från cellen tillsammans.
Han tror sig ha bevittnat sin framtid.
Jag har sett samma framtid.
Va?
Skulle ni låta er son dö för er?
Det kommer en stund då du frågar dig själv: 'Är jag en god moder?'
Det enda sanna svar du får ligger i det som dina barn gör för dig.
Lille George... Ger du livet för din mamma?
När jag bad om rättvisa fick jag ingen.
Så jag skulle hitta och jaga dem som nu jagade mig.
Brittiska imperiet gav mig många villiga rekryter.
Pojkar vars fäders mark hade tagits ifrån dem.
Svär du trohet till treklövern och Sieves söner?
Vi skulle ta över ett värdshus och fånga alla arma satar i det.
De skulle locka polisen från Melbourne och bort från min mor.
De kommer från Melbourne en söndag. Inga passagerartåg går på söndagar.
Det betyder att det tåg vi ser är fullt av poliser.
När ni hör tåget närma sig, så går vi i läge.
Tåget välter där efter att vi har brutit upp rälsen.
Högst tjugo överlever kraschen. Och vi skjuter dem en efter en.
Pang. Pang. Pang.
Pang.
Och ni håller ihop. Skydda varandra.
Ni är krigsskepp, kommer ni ihåg? Inget tränger igenom ert pansar.
Eld!
Ni är skottsäkra, pojkar!
Vilka är redo att gå ut i krig? Vilka följer med mig?
Ska vi ta Melbourne?!
Jag frågade, ska vi ta Melbourne?!
Ska vi ta framtiden och göra den till vår?!
Ska vi skriva om vår egen historia?!
Ska vi skriva den med blod?!
Ska vi döda lite poliser?
Ingen hade haft tålamod att lida de orättvisor jag mött.
Ändå kallas jag historiens ondaste och mest kallblodiga mördare.
Vi är stulna män i ett stulet land som tar tillbaka det som är vårt.
För jag är en fredlös änkeson och mina order måste lydas.
Jag vill att det trycks i sin helhet.
Annars kommer jag tillbaka hit och ristar in varje ord i din buk.
Vad gör du för nåt?
- Kvark. - Mums.
Jag vill prata om Ned. Han rånar banker nu och börjar bli känd.
- Du får en chans att rädda honom. - Från vad?
Från sig själv.
Hur är det med dig och din son?
Jag har oroat mig för er nu när Ned är efterlyst.
- Kan jag hjälpa er? - Nej, vi klarar oss.
Kan du visa mig din bankbok? Ibland glömmer de att skriva räntan.
Jag kan inte. Jag ska lägga min son. Han är sjuk.
Jaså? Du ser frisk ut, va? Kom här, jag ska undersöka honom.
- Han är sjuk, jag... - Hej, lille vän.
Han säger: 'Mor, jag mår fint. Jag behöver inte sova.'
Mary, om jag fick se din bankbok -
- så hittar jag inga ovanliga insättningar, va?
Tugga inte på dina fingrar.
Här har du. Tugga lite på den.
En domare kan förklara att du inte kan försörja detta barn -
- och att det, som vi lagens män säger, är i fara.
Jag har inte gjort nåt. Jag har inte träffat Ned och vet inte var han är.
Men om du träffar honom, Mary, kan du då upplysa mig om... Lyssna.
Du får din son när du slutar ljuga. När träffade du Ned?
Om du träffar honom, säger du eller säger du inte det till mig?
Jag har inte träffat Ned.
Låt bli. Inte nu.
Inte nu, för helvete!
Titta på mig. När du träffar honom så säger du det till mig, va?
Ge mig min son.
Har han inte besökt honom? Jag tror dig inte.
- Jag har inte träffat honom! - Jag tror dig inte!
Tyst. Tyst! Gud, jag skulle kunna...
Vad fan håller du på med? Lägg ner ditt vapen.
Jag höll ett förhör. Det var trevligt att pratas vid.
Jag tänker sätta en kula i Fitzpatrick.
Vill du ha fler poliser efter oss? Har vi inte så det räcker?
Ett helt stort tåg fullt av dem.
Neddy, kom tillbaka, kamrat.
Jag är din kamrat. Jag önskar fan vid Gud att jag inte var det.
Men det är jag.
Även om du kan lura de andra till att tro att du är Jesus Kristus -
- så vet jag att inget av det här är Guds verk.
Du är bara en man...
på väg att bli hängd.
Det är vi alla.
Jag skrev först till tidningarna. Men min sanning trycktes aldrig.
För en myt är mer lönsam än en man.
Men din mors brev visade mig att mitt skrivande inte var förgäves.
Jag skulle skriva till dig, mitt barn.
Jag skulle lära dig om din familj och din far.
Om vem du ska bli.
Jag hade dödat oskyldiga män och övergett dig och din mor.
Många skulle kalla mig mördare.
Men andra som visste sanningen om orättvisorna jag utsatts för -
- skulle kalla mig hjälte.
Det var en fin klänning, Ned.
Har du kommit för att knulla?
De låter mig inte jaga dig mer. De påstår att jag är oduglig.
Kom igen, gör det, för fan! Kom igen!
Gör det! Kom igen, Ned!
Men jag har sanningen på min sida. Du är en Kelly och jag är polis.
Dömd för min nyfikenhet
sänd till himmelen på jorden för mina synder
jag vill börja om och jag ångrar ingenting
men det finns en i varje ort som inte låter dig glömma
han är en gris, en gris han är en konstapelgris
han är en grisig liten gris till konstapelgris
han är en gris, en gris han är en konstapelgris
han är en grisig liten gris till konstapelgris
Ett! Dra! Tre, två, ett! Dra!
Tåget var på väg mot värdshuset och dess fångar.
Britterna var numerärt överlägsen min armé, men inte i stridsvilja.
Som irländska rebeller före oss skulle vi nu störta statsmakten.
Vi skulle inte upprepa tragedierna på Vinegar Hill och Eurekaupproret.
Nu skulle poliserna fångas i sina fasor som fågeln i kyrkan.
Vad skriver ni?
Ni förefaller vara författare, mr Kelly.
Jag heter Thomas Curnow. Jag är lärare i stan.
Vad ska ni göra med oss?
Jag har läst mycket om er, mr Kelly.
Oroa dig inte.
- Vi försvinner när vi hör ljudet. - Vilket ljud?
Jag undervisar i engelska.
Kan jag läsa?
Får jag?
'Jag miste min far när jag var tolv och fostrades på lögner och tystnad.'
'Jag lämnar min historia till dig så du slipper se ner på din far.
'Denna historia är till dig' -
- 'och innehåller inga lögner, måtte fan ta mig om jag ljuger.'
Det är ett utkast.
Jag visste inte att ni var far.
- Vad tycker ni? - Det är väldigt bra.
- Det är väldigt distinkt. - Va?
Vad betyder det?
Jag kan se... er historia här. Jag menar, är det här ert liv?
- Har ni skrivit allt? - Du kan se min historia...?
Jag är som sagt lärare i stan.
- Jag har böcker i närheten. - Vad då för böcker?
Mina läroböcker i engelska.
- Vill ni lära mig engelska? - Jag vill hjälpa er skriva.
Ska jag sticka den här i ögat på dig? Och lära dig lite jävla engelska?
Du ska inte lära mig ett skit.
Vad då för böcker?
- Grammatik. Formlära. - Det är nåt fel på formen...
- Jag drömde om att bli författare... - Men vad hände?
- Inget hände. - Nej, jag antar det.
Fem minuter tar det mig att hämta böckerna, så kan vi analysera det.
Efter problem som kan finnas ifråga om grammatik och form.
Fem minuter på sin höjd. Skolhuset ligger precis där borta.
Ingen får gå.
Jag ser det här som en historia värd att berätta.
Du kommer tillbaka?
Ja.
Jag ger er mitt ord.
Gå då.
Vem var jag att tro att jag var författare?
Läraren tyckte att jag var en idiot.
Och ärligt talat så var jag bara en idiot.
Gå! Räkna till tusen!
Håll ihop nu. Pansaret skyddar oss om det inte finns luckor mellan det.
Sno på nu, för fan!
Vad fan är det där?
När himlen lyste upp över mig flydde min pojkarmé i skräck.
Och lämnade kvar Kelly-ligan.
- Fan! Ned! - Det stannade före rälsbrottet.
- Hur kan de ha sett rälsbrottet? - Nån varnade dem.
Vem fan varnade dem då, Ned?
Kom igen, fort.
Var är vår jävla armé?
Vad fan är det där?!
- Det är de. - Vem är det? Ned, vem fan är det?
Stick nu. Det är för helvete de. Det är de! Spring!
- Vilka? - Poliserna.
Dan, det ordnar sig.
- Ta fram vapnen! - Kom igen, Joe!
Hjälp till med vapnen. Sprid ut er! Hitta ett fönster!
Hitta ett fönster och ducka. Bär ner ammunitionen dit.
- Du är okej, Joe. Du är okej. - Vi skulle ju jaga dem.
Steve, släck, för helvete.
Håll huvudet nere, okej? Danny, är du okej? Du klarar det.
Vi klarar det här. Ducka bara, så klarar ni er fint!
Ladda! Du är okej, du klarar dig.
Sikta på de jävla lyktorna. På tre. Alla på en gång. Sikta på lyktorna.
Ett! Två! Tre!
Det var inte så pjåkigt, va?
- Du fick en, Ned! Du sköt en! - Bravo.
- De är skitmånga! - Du sköt honom, Ned! Du fick aset!
Vi borde bära pansar! Den här är inte gjord av metall, utan av spets!
Eld!
Era jävla svin!
Jävla skit!
- Ge mig en pistol! - Kom igen!
Min hand!
- Joe? Är du okej? - Var är vår armé?
Ned? Var är vår jävla armé?
- Ta den. Ta den där, Joe. - Var är vår armé?
Det är okej.
Det är det inte.
Vi tar dem nästa gång. Vi tar dem nästa gång, okej?
- Det här är ditt fel, ditt as! - Jag är ledsen.
Jag är ledsen. Jag är så jävla ledsen!
- Nej, det är du inte! - Jag försökte sticka!
Håll käften!
Vad har jag gjort?
- Mitt jävla ben! - Jag fixar det. Jag fixar det fan.
Fy fan! Jag ska se vad det är med honom.
Vad händer?
Stick ut! Ducka.
Fan!
Ned! Ned!
Ned?
Jag ska peppra dem alla. Hör ni det?
Jag ska peppra dem alla.
Jag går ingenstans. Okej? Jag ska peppra dem alla.
- Du sa att du är Monitor. - Ja, jag är Monitor. Känn på skinnet.
Inget tränger igenom det. Nej, inget tränger igenom.
Gör henne stolt, Ned. Gör henne stolt.
Gå, Ned.
Dags att börja arbeta, pojkar!
- Jävlar! Ja, Neddy! - Försök inte det, era svin!
Vi är Sieves söner! Öppna eld, pojkar.
Jag kommer ut, era brittiska fähundar!
Då kör vi väl, för fan!
Ni kan inte träffa mig här inne! Jag är för helvete Monitor!
Kom igen då, era svin! Jag ska döda varenda en av er!
Era jävla...
Era jävla svin! Jag ska slita av era jävla skallar!
Försöker ni bränna ner mitt hus? Ni försöker fan bestjäla min mor!
Akta er för att jävlas med Sieves jävla söner!
Jag kommer, Danny. Jag kommer, Danny!
Jag kommer nu, för fan.
Mina pojkar! Mina pojkar!
Jag är Monitor, mor.
Jag är en av Sieves söner.
- Mor, jag är ledsen. - Det är inget att vara ledsen för.
Jag är stolt över dig, min gosse.
Titta på dig.
Jag är rädd, mor.
- Det gör mig inte till ynkrygg, va? - Nej, min gosse, det gör det inte.
När jag går... så kommer de.
Det blir fängelsedirektörn och en präst.
De följer dig till platsen där det ska göras.
De sa att en man vid namn Upjohn ska göra det.
De kommer att fråga om du vill säga nåt, men gör inte det.
Det är svårt att vara stark när man talar.
Du ska inte ge dem det nöjet.
När stunden kommer, se bara rakt fram och tänk på mig.
Vad händer sen?
Då dör du som en Kelly.
Vad är det med australiensare? Vad är det för fel på oss?
Har vi ingen Jefferson? Ingen Disraeli?
Kan vi inte hitta nån bättre att beundra än en hästtjuv och mördare?
Varför måste vi alltid göra oss till sånt pinsamt åtlöje?
Jag har framför mig en dåres skriverier.
Min belöning för att ha satt stopp för Kelly-upproret.
Han hade rätt. Hans grammatik var dålig.
På sin sista dag verkade Ned Kelly lugn, men blek.
Det kan ha orsakats av den vita huva som hade dragits över hans huvud.
När han stod på falluckan sa han med låg röst:
'Sånt är livet.'
Och när hans nacke knäcktes...
var banditen känd som Ned Kelly...
borta.
Min önskan för dig, mitt älskade barn, är -
- att alla hårda ord och all grymhet i min text känns främmande för dig -
- som en märklig berättelse från en gammal värld.
Men om inte och om du också har utsatts för förtryckets orättvisor -
- kom ihåg att du är en Kelly.
Och glöm aldrig att du var min och att du var älskad.
Vad de än skriver om mig och vilka lögner som än tillskrivs mig -
- så ska du veta att det är sant.
Så gå ut i världen och gör av den vad du vill.
Skriv din egen historia, för du är min framtid nu.
Före sin död 1880 bad Ned Kelly att hans mor Ellen skulle friges -
- och hans kropp lämnas till familjen för att begravas i vigd jord.
Inget av detta beviljades.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB