Tager du, Ethan, Julia til din ægtehustru?
Ja.
Vil du i al evighed elske og ære og beskytte hende?
Ja.
Vil du værne hende mod både kendte og ukendte rædsler?
Lyve, bedrage...
Leve et dobbeltliv, ikke formå at hindre hendes bortførsel,
slette hendes identitet, tvinge hende til at leve i skjul,
frarøve hende alt i et selvisk, forgæves, flygtigt forsøg
på at undslippe dit eget sande jeg?
Stop nu.
-Og, Julia, siger du ja? -Lad være.
-Det gør jeg. -Nej.
Du skulle have slået mig ihjel, Ethan.
Skæbnen hvisker til krigeren:
En storm er i anmarch.
Og krigeren svarer:
Jeg er stormen.
HOMERS ODYSSÉ
IDENTITET BEKRÆFTET HUNT, ETHAN M.
Godaften, hr. Hunt.
Anarkisten Solomon Lane. Siden I pågreb ham for to år siden
har hans fravær fra verdensarenaen haft utilsigtede følger.
Hans syndikat af frafaldne agenter laver fortsat ravage over hele kloden.
CIA's Special Activities Division jagter Lanes fjendtlige elitenetværk intenst,
men mange er ukendte og på fri fod.
Resterne af den ekstremistiske celle kalder sig "Apostlene".
De er siden blevet lejeterrorister, hvilket gør dem endnu farligere.
De står bag udbruddet af kopper i det indisk-kontrollerede Kashmir
mellem Kina og Pakistan. En tredjedel af verdens befolkning er truet.
Epidemien bliver inddæmmet, men efterretninger peger på
at en ny kunde har hyret Apostlene til en mere ambitiøs operation.
De er blevet kontaktet af en ekstremist med kodenavn John Lark,
hvis apokalyptiske manifest opfordrer til at omstyrte verdensordenen.
Jo større lidelse, desto større fred.
Lark menes at have bortført den norske atomvåben-specialist Nils Delbruuk.
Delbruuk er faldet i unåde på grund af sine stærkt antireligiøse holdninger.
Imens har Apostlene været i kontakt med den østeuropæiske underverden,
som har tre plutoniumkerner, stjålet fra en missilbase i det østlige Rusland.
Det peger på, at John Lark og Apostlene prøver
at erhverve sig atomvåben.
NEST spår, at en med Delbruuks viden og de nævnte materialer
kunne klargøre tre atomvåben på kun 72 timer.
De ville være bærbare og kunne hurtigt nå ud overalt på kloden.
I John Lark og Apostlenes hænder udgør bomberne en hidtil uset trussel
mod utallige millioner.
Din mission, såfremt du siger ja, er at forhindre Apostlene i
at erhverve sig plutonium med alle midler.
Hvis du eller nogen fra IMF bliver fanget eller dræbt,
nægter Ministeren ethvert kendskab til jeres handlinger.
Pøj pøj, Ethan. Denne besked selvdestruerer om fem sekunder.
Han er sent på den. Det er han ellers aldrig.
-Han skal nok komme. -Jeg kan ikke lide det.
-Han giver mig bare myrekryb. -Tag det nu roligt.
-Jeg er helt rolig. -Du lyder ikke rolig. Vel, Luther?
-Han lyder rædselsslagen. -Jeg har bare bange anelser.
Jeg troede, du var rolig.
Man kan sagtens være rolig og ekstremt ængstelig.
-Nej. -Det er du jo altid.
-Nej. -Jo.
Nej.
Skal jeg tro på, at du er helt rolig hernede,
hvor vi skal til at købe plutonium af en psykopat?
Jeg skal nok beskytte dig.
-Der kan du se. Du er helt sikker. -Ja, flot. Du sidder i en varevogn.
-Du ville jo selv ud i marken, mester. -Og nu vil jeg godt ind i vognen.
Han er her.
Åh nej.
-Hav pengene klar, Luther. -Modtaget.
Ethan, kan du høre mig? Kan du høre mig?
Skal vi omsider få det overstået eller hvad?
Jeg har overlevet i branchen ved hjælp af en stemme i hovedet.
Stemmen tager aldrig fejl. Og når jeg møder dig
siger den én og samme ting.
Hvad er det?
Ingenting.
Jeg vil gennemføre en handel. Din stemme må jo slå plat eller krone.
Hvad er det?
En berylliumstav, som fremkalder en reaktion i plutoniummet i kernen.
Det er dem.
Pengene?
Pengene.
Kom med pengene.
Luther, kom med pengene.
Vi skal bruge pengene, Luther.
Dræb dem.
Jeg har dem!
Luther, kan du høre mig? Luther?
Luther, svar mig.
Luther er her ikke lige nu. Hvad kan Apostlene hjælpe med, Hunt?
-Hvad vil I? -I er trængt op i en krog.
Kom med plutoniummet, så slipper I.
Benji, få fat i bilen.
-Det kan jeg vist ikke. -Benji, få så fat i bilen.
Lad os slå en handel af, Hunt.
Kom med plutoniummet, så slår vi ikke din ven ihjel.
Du skal ikke gøre det, Ethan! Ikke for mig!
Jeg tæller til tre. En...
-To... -Luther, det gør mig ondt.
Tre.
-Undskyld. Jeg kunne ikke finde på andet. -Helt i orden.
-Er du okay? -Jeg burde være død.
Det burde vi alle sammen være.
Hvorfor er vi ikke det?
Hvor er plutoniummet?
Det er væk.
Tre voldsomme bomber er altså eksploderet samtidig
i noget, der ligner et koordineret angreb.
Her har vi direkte billeder fra Rom og Vatikanet.
Det er så tæt på, vores kameraer kan komme.
Man mener, at Paven var til stede, da bomben eksploderede.
Vi har også direkte billeder fra Jerusalem lige uden for byen,
og fra den hellige by Mekka
set fra USS Ronald Reagan i Det Røde Hav ud for Saudi-Arabien.
Der er målt stråling
så man har formentlig anvendt atomvåben i disse ubeskrivelige angreb.
Ethan, det er nu...
Antallet af omkomne er antagelig katastrofalt.
Ifølge de første forlydender kræver de anvendte våben
højt specialiseret viden, som de færreste er i besiddelse af.
Spørgsmålet er, hvem der ville angribe alle tre hellige steder og hvorfor.
Angrebene fandt sted på præcis samme tidspunkt for lidt over en time siden,
klokken fire, østkysttid.
Straks efter angrebene iværksatte man en evakuering af kongresbygningen.
Præsidenten er fløjet væk i Air Force One.
Man har erklæret undtagelsestilstand, og militæret er i højeste beredskab.
Vil du have os undskyldt?
Dr. Delbruuk.
Vi ved, hvem du er. Vi har læst manifestet og fundet dit laboratorium.
"Vejen til fred banes med stor lidelse."
"Jo større lidelse, desto større fred." Det her forener dem.
Når de læser manifestet, forstår de det.
Ingen læser det manifest, nogensinde. Det kan jeg godt garantere.
Hvilken dag er det? Hvor længe har jeg ligget her?
Hvad er det sidste, du kan huske?
Jeg kørte.
-Nogen kørte ind i mig. -Det er to uger siden.
To uger?
Det er din, ikke? Sådan kommunikerede Lark med dig.
-Lark? -John Lark.
-Vi ved alt om ham. -I ved ingenting.
Informationer på telefonen kan føre os til ham, og du har adgangskoden.
Tror I, Lark er fjenden?
Det er jer, hvem I så end er, der er fjenden.
I er skyld i, at systemet overlever. At lidelsen fortsætter.
Hold kæft. Vi er ligeglade med dig. Vi er ude efter Lark.
-Hvad nu, hvis vi indgik en aftale? -Glem det. Luther, gå ud.
-Giv mig fem minutter med ham. -Det er ikke sådan, vi er.
Så skulle vi måske lægge stilen om.
-Hvad hvis de læser manifestet i tv? -Kan I sørge for det?
Ja, med en opringning.
Hvis han læser Larks manifest
får I adgangskoden.
Ethan...
Tænk på det større perspektiv.
Ja, gør lige det.
Ja, chef. Nej, han vil ikke samarbejde.
Ja. Hvis vi læser manifestet...
...i tv.
Det beklager jeg.
Handelen og markederne er helt i bund.
Øjeblik. Jeg hører, at vi modtager yderligere oplysninger.
Jeg har netop fået et dokument fra Nils Delbruuk,
en atomvåbenspecialist, som hævder at have bygget våbnene i disse angreb.
Jeg har fået besked på at læse manifestet op i sin helhed.
TERRORISTER UDSENDER ERKLÆRING
"Vejen til fred banes med stor lidelse."
"Jo større lidelse, desto større fred."
"Når menneskeheden uvægerligt drages mod selvdestruktion
"vil fredens såkaldte forkæmpere, kirken, staten, myndighederne"
"arbejde utrætteligt på at redde menneskeheden fra sig selv."
Den kan ikke hjælpe jer nu.
"Men ved at undgå katastrofen bremser de freden..."
Sket er sket.
"...som kun kan komme ved en ilddåb."
"Den lidelse, jeg bringer, varsler ikke enden, men en fælles forståelse..."
Fik vi den?
"...gennem fælles lidelse. Det er første skridt mod forbrødringen."
-Vi har den. -"Det er broen til endegyldig fred."
Nu.
-Fik vi den? -Ja, selvfølgelig.
-Jeg sagde det jo. -Jeg forstår det ikke.
Har angrebene ikke fundet sted?
-Din bilulykke skete for en time siden. -Jeg kørte den anden bil.
Sket er sket,
når vi siger til.
FLYVEBASEN RAMSTEIN, TYSKLAND
Chef...
Telefonen førte til en server i Island,
hvor vi afkodede et kommuniké mellem John Lark og denne kvinde:
Alana Mitsopolis, aktivist og filantrop, som kaldes Den Hvide Enke.
Velgørenheden dækker over våbenhandel og hvidvaskning.
Hendes gode politiske forbindelser beskytter hende.
Lark og Enken skal i aften aftale leveringen af en uspecificeret pakke,
som må være det forsvundne plutonium.
De mødes i en privat salon i Grand Palais i Paris
til hendes årlige velgørenhedsfest.
Hvis Lark ikke møder op, tager hun af sted og sælger pakken til højestbydende.
Så du har præcis to timer til at finde Lark.
-Der er noget, De skal vide. -Jeg stopper dig med det samme.
I Berlin var du nødt til at vælge mellem plutoniummet og dit hold.
Du valgte dit hold, og nu er verden i fare.
En fejl i dit inderste væsen
forhindrer dig i at vælge mellem ét liv og millioner.
Du betragter det som en svaghed. For mig er det din største styrke.
Så kan jeg også regne med, at du dækker mig.
Nogle betragter mit skift fra CIA som et tilbageskridt. Men jeg gjorde det
på grund af dig. Få mig ikke til at fortryde det.
Foretag opringningen.
Luk og sluk.
-Hvad er det, du laver, Erika? -Det er muligt, det er din mission.
Men det er CIA's fly. Det letter ikke, uden at jeg giver grønt lys.
Vi har ikke tid til det her.
Mit hold i Paris er klar til at pågribe Lark.
Han bliver fløjet direkte til Gitmo, hvor der venter vandtortur.
Skal vi bruge et døgn, vi ikke har, på at få en upålidelig tilståelse
af en mand, vi ikke har identificeret?
Vi skal have solide efterretninger nu. Det er lige præcis derfor, IMF er til.
IMF er ren fastelavn, Alan.
En flok voksne mænd iført gummimasker, der rasler.
Hvis han havde holdt på plutoniummet i Berlin, havde vi ikke stået her.
-Og hans folk havde været døde. -Ja. Det følger med jobbet.
Og derfor vil jeg have en af mine egne med ud
så han kan tage bestik af situationen.
-Agent Walker, Special Activities. -Jeg kender hans omdømme, tak.
Du bruger en skalpel.
-Jeg foretrækker en hammer. -Svaret er nej.
Jeg arbejder direkte under præsidenten. Hvis der er noget, så tal med ham.
Han har allerede givet mig ret. Min mand tager med.
Ellers kan I godt glemme det.
Ingen må forhindre dig i at få fat i det plutonium. Hverken Hunt eller hans hold.
Den Hvide Enke har infiltreret regeringen.
Flyet er maskeret som passagerfly, så Frankrig ikke opdager os.
Enken skal møde Lark i VIP-salonen ved midnat.
Ingen kommer ind uden et elektronisk id-armbånd.
Vi har erhvervet Larks armbånds RFID-nummer, så vi kan finde det...
...med dem her. Find id-armbåndet, så finder du Lark.
Og hvad så?
Så... antager jeg hans identitet
og etablerer kontakt med Enken. Hun fører os til pakken.
Hopper folk virkelig på det fis?
Hvordan vil du få Lark til at samarbejde?
Jeg støder ind i ham.
Ti sekunder efter virker han hønefuld, usammenhængende og blød som smør.
Når jeg har lånt hans ansigt, følger du ham ud og udleverer ham til Sloane.
-Så let slipper du ikke af med mig. -Det er ikke der, den er.
Det er det da. Jeg ved godt, du ikke vil have mig med på opgaven.
Men hvis du havde truffet det svære valg i Berlin, havde jeg jo ikke været her.
Hvis du ikke havde pløkket de Syndikat-agenter, du skulle finde
ville jeg ikke være her. Ja, jeg ved alt om dig.
Du har fjernet samtlige vidner, som kan udpege John Lark eller Apostlene.
Hvis du har et problem med mine metoder, så kan du bare blive her.
"Din mission, såfremt du vælger at sige ja."
Er det ikke sådan, den er?
To minutter til dekompression.
På med dragten. Enken skal møde Lark om en halv time.
Ti sekunder til dekompression.
Har du skruet op for din ilt?
Der er ingen atmosfære heroppe. Det går ikke, at du besvimer.
Din visirskærm har et indbygget styringssystem. Følg det til målet.
Udløs skærmen, når systemet siger til. Ikke før, og slet ikke efter,
ellers er dine knæskaller det sidste, der farer gennem knolden. Forstået?
Fuldstændig.
-Vi er nødt til at overveje det igen. -Flyt dig, Hunt.
-Hør nu her. Det er uvejr. Vi... -Klap så i. Vi ses i Paris.
Kom så...
Højde: 25.000 fod.
-Walker? -Hvad så? Er du bange for et par lyn?
Højde: 20.000 fod.
Hold da helt kæft.
Walker?
Kan du høre mig?
Walker?
Kom nu!
Højde: 15.000 fod.
Walker?
Walker!
Højde: 10.000 fod.
-9000. -For satan.
8000.
7000.
6000.
5000.
-4000. -Walker!
3000. Udløs skærmen...
Udløs skærmen...
Åh nej.
Du har vist tabt din ilt.
Det er der, Enken skal møde Lark.
-Ethan. -Walker.
Hvis du kan høre mig, så har jeg ham. Gå ud på toilettet.
-Hvor? -Han er på vej på toilettet.
-Hvor er nålen? -Jeg havde ikke brug for den.
Få ham op.
-Vær ikke generte. Jo flere, jo bedre. -Kom nu. Vi gør ikke noget.
-Må vi være med? -Vi bider ikke.
Pis.
-Kan du stadig lave en maske? -Jeg skal jo bruge et ansigt.
Undskyld. Jeg sigtede på brystkassen.
-Hvad laver du her? -Jeg er også glad for at se dig.
Jeg er altså forvirret. Du er...
En gammel ven.
Aflys afhentning. Blå kode.
Send... rengøringen.
Herretoilettet i den nordlige ende.
Du svarede ikke. Hvad laver du her?
Ja, sådan. Tilbage med hovedet, indtil blødningen stopper.
Hvad så?
Vil I også have en omgang?
-Hvem har sendt dig? -Det kan jeg ikke fortælle.
-Hvad laver du? -Møder Den Hvide Enke.
Det skulle han. Du ligner ham slet ikke.
Så må vi jo håbe, de ikke har mødt hinanden.
-Håb er ikke nogen strategi. -Du må da være ny.
Hun er vores eneste spor. Jeg må være ham i fem minutter.
-Lad være. -Hvad? Hvad er det, du ikke fortæller?
-Du forstår ikke, hvad du er ude i. -Hvad?
Forstår jeg ikke, hvad jeg er ude i?
Hvad er jeg ude i?
Enken går altså om tre minutter.
-Ethan! -Jeg skal nok få det til at køre.
-Jeg hedder Walker. -Nå... Selv tak.
-Hvad er det, du laver? -Tager med. Lark skal dræbes.
-Det siger du ikke. -Ikke af mig. Lejemordere.
De ved ikke, hvordan han ser ud. De ved kun, han skal møde Enken.
Nu tror de bare, du er Lark, og så dræber de dig.
Hvor ved du alt det fra?
Det kan jeg ikke røbe.
Du skulle have holdt dig ude.
Du skulle være taget med mig.
Denne velgørenhed blev stiftet til ære for min mor.
Dem, der kendte hende, vidste, hun var stærk, vedholdende og snarrådig.
Men hun havde en anden side, som de fleste aldrig så.
Det er den del af hendes ånd, der har ført os sammen her.
Max var noget af et paradoks.
Hun var fascineret af paradokser
og den fascination er gået i arv til mig.
Max havde ingen illusioner om den verden, vi lever i.
Men hun drømte om en ganske anden fremtid.
En, hvor der ikke længere var brug for hendes særlige evner.
Alt, hvad hun tjente på verden i dag, gik til at forme den til noget,
den en skønne dag kunne blive.
Den fremtid er her ikke endnu.
I aften har jeres bidrag ført den en anelse tættere på.
Tak, fordi I kom. God fornøjelse.
Du kan da umuligt være John Lark.
Det er jeg faktisk heller ikke.
Det er et alias.
Det er bedre end Ukendt. Er der et andet navn, du foretrækker?
-Kan vi tale under fire øjne et sted? -Lark klinger faktisk ret godt.
Vi har ikke så meget tid.
Med dit omdømme havde jeg faktisk ventet en, der var grummere.
Skinnet bedrager. Jeg er så grum, man kan være. Og du er i livsfare.
-Du skal ikke røre ved hende. -Slap af. Det er min bror.
-Du er ubehøvlet, Zola. -Så går vi.
Lad nu være med at lave en scene.
Ham her skal du holde dig fra.
-Hvad var det, du sagde? -Du er i livsfare.
-Hvem vil dog slå mig ihjel? -Amerikanerne.
-Det ville jeg have vidst. -Vi andre har også højtstående spioner.
Der er folk, som vil forhindre det her møde. Tror du ikke på mig?
Se dig omkring.
Jeg ved godt, hvad du tænker.
Måske er det ikke dig, de er ude efter. Måske er det bare mig.
Er du parat til at løbe den risiko?
Du har noget, jeg vil have.
Så lige nu er jeg den eneste, du kan stole på, hvis du vil levende herfra.
Eller vil du hellere overlade det til din bror?
Jeg vil gerne hjem nu... hr. Lark.
Den franske regering tog imod aktivet klokken tolv i formiddags.
Leveringen sker via luften til finansministeriet i morgen kl. 8.
En panserkortege med politieskorte følger denne rute.
Vi laver en afledning i krydset her.
Kortegen vælger automatisk den planlagte reserverute her,
hvor vi sikrer os aktivet.
Sikrer os aktivet?
Aktivet.
Vi har betalt mange penge for denne oplysning.
De gav os alt andet end hans navn. Du skulle vel aldrig vide, hvem han er?
Han hedder Solomon Lane. Britisk specialagent, der blev anarkist.
Han brugte frafaldne agenter til at skabe terrornetværket Syndikatet.
Sabotage, snigmord, massemord.
Så grum, man kan være.
Han blev fanget af amerikanske agenter for to år siden.
Siden har han været i ét langt forhør og gået på omgang mellem regeringerne...
...for at blive stillet til regnskab for sine forbrydelser.
Du virker misfornøjet, Lark.
Jeg sagde det måske ikke tydeligt nok. Jeg er kommet til Paris efter plutonium.
Der må være tale om en misforståelse.
Jeg formidler bare kontakt mellem køber og sælger.
Min sælger vil ikke have kontanter, så hvis du vil have plutoniummet...
Skal jeg sikre mig Lane og udveksle ham.
Netop.
Hvorfra ved jeg, at sælgeren har det, jeg vil have?
En udbetaling som tegn på god vilje.
En kurer leverer yderligere to inden for 48 timer i bytte for ham.
Godt. Hvad gør vi efter afledningen?
-Skal alle dræbes? Er det din plan? -Der skal ikke være vidner.
Hvad er min garanti for, at Lane slipper levende fra det?
Han sidder i et pansret bur. Vi får ham ud, når det er sikkert.
Hvis du vil have dit plutonium, er det prisen.
-Eller er politimord for hård kost? -Det er John Lark, du taler til.
Jeg myrder kvinder og børn med kopper.
Jeg har ingen grænse.
Godt.
Sov godt, alle sammen. Vi får travlt i morgen.
Det kan du ikke mene.
Hvis Lane skal ud af fængslet, skal det gøres sådan.
Lark skulle få ham ud, ikke Ethan Hunt.
Lark skulle have været med til udvekslingen, ikke Ethan Hunt.
Lark skulle føre os til plutoniummet og Apostlene.
Du kan stadig få chancen.
Har du glemt liget, vi slæbte ud fra herretoilettet i Grand Palais?
Det var vel ikke Lark. Snarere en af hans rekrutter.
-Ikke ifølge vores efterretninger. -Hvem har indsamlet dem?
Hunt.
Du har længe mistænkt, at Lark var amerikansk agent.
En, der kendte alle vores træk. En, der kom og gik som et spøgelse.
Du antyder, at Hunt er John Lark.
Den er langt ude, Walker. Du prøver at redde dit eget skind. Den går ikke.
Tænk over det. Ville en, der er så forsigtig som Lark, risikere det
for et møde med Den Hvide Enke?
-Han ville sende en stedfortræder. -En lokkedue.
Og hvis han var virkelig kvik, fik han sin kæreste til at dræbe lokkeduen
foran et pålideligt vidne... Mig.
Nettet strammes om hans terrorist-alter ego.
Så han betaler en mand for at spille Lark og får ham slået ihjel.
Og under påskud af at tjene fædrelandet...
Antager han sin egen hemmelige identitet.
Med frie hænder og regeringen i ryggen.
Hvorfor? Hvorfor skulle Hunt vende sig mod os?
Hvorfor gjorde Lane og Apostlene det?
De troede på en sag.
Og da sagen viste sig at være en løgn, vendte de sig mod deres herrer.
Hvor mange gange har Hunts regering forrådt, desavoueret og kasseret ham?
Og hvornår har en mand som ham fået nok?
Det er en alvorlig beskyldning.
Kan du bevise det?
Det er telefonen, vi tog fra liget i Grand Palais.
Der er vist alle de beviser, du har brug for.
Er det rigtigt, Lane har gasset en landsby med 2000 indbyggere?
Ja.
Er det rigtigt, han fik et rutefly til at styrte ned bare for at dræbe en mand?
Ja.
-Er det rigtigt, at han... -Walker...
Hvis det, du har hørt, giver dig myrekryb, så er det nok sandt.
Hold da helt kæft.
Det var dig, der fangede ham, ikke?
Hvor længe tror du, han holder det for sig selv?
Den bro brænder vi, når den kommer.
Hvad fanden er det, han laver?
INTET SIGNAL
-Hunt? Hvor er du? -Du skal ikke vente på mig.
-Hvad er der galt? -Vi mødes i garagen.
-Benji, kan du høre mig? -Ja, kom.
Ny plan. Jeg er afsløret. Jeg har brug for afhentning.
Vi er på vej.
Han er på vej fra Notre Dame til Pont Saint-Louis. Vi er efter ham...
Stop. Bliv, hvor I er!
Ind i bilen.
Bliv, hvor I er!
Frem med hænderne.
Vær sød at gå væk.
Frem med hænderne!
Vær sød at gå væk...
Nu.
Zola vil snakke med dig.
-Hvad med hende? -Gør hende kold.
Du skal nok klare den.
Kom så.
Det gør mig ondt.
-Jeg hedder for resten Walker. -Er den lille bil dit påfund?
Hold da helt kæft!
Hvad fanden var det?
-Ud med jer! -Af sted!
-Det var Ilsa. -Hold kæft.
Meget interessant.
Det er godt at se dig igen, Ethan.
Jamen se, hvem der stadig er i live.
-Han har en mikrobølgesender i halsen. -Du ved, hvad du skal gøre.
Bare rolig. Det her gør ikke ondt nok.
90 sekunder.
Du og Apostlene tror, vi vil udveksle dig med plutoniummet.
Men det kommer aldrig til at ske.
"Din mission, såfremt du vælger at sige ja."
Sig mig en ting, Ethan. Vælger du nogensinde at sige nej?
Spørger du nogensinde dig selv, hvem der udsteder ordrerne eller hvorfor?
Og hver dag fører din herre verden et skridt nærmere undergangen.
-Pudsig beskyldning fra en terrorist. -60 sekunder.
Terrorister er nogle højtråbende pattebørn,
der vil forme folks mening med frygt.
Jeg er ligeglad med, hvad folk tænker eller synes.
De gør ingen af delene særlig længe.
Retfærdiggør det at bombe fabrikker eller få passagerfly til at styrte ned
eller prøve at sprænge mig i luften?
Betragt det som et hængeparti, min løjerlige lille ven.
-Luther? -Den er der næsten.
Du ser også enden tydeligt. Regeringer over hele verden gribes af vanvid.
Syndikatet skulle rive det hele ned, sten for sten.
-Det var en flok morderiske kujoner. -Det var civilisationens sidste håb!
En chance for at knuse den gamle verdensorden.
Det håb er væk nu på grund af jer og jeres ynkelige moral.
Du skulle have dræbt mig, Ethan.
Enden, du altid har frygtet, er nær.
Den er nær!
Og det bliver dig, der får blod på hænderne.
Følgevirkningerne af alle dine gode hensigter.
-Nu. -Den er der.
Op med ham.
Nu er du min.
Du er fuld af overraskelser, Lark.
Din brors plan var håbløs. Du havde mistet alle dine mænd
og Lane var blevet dræbt i krydsilden. Jeg var nødt til at improvisere.
Hvorfor sagde du ikke bare det?
Fordi jeg ikke stoler på dine folk. Især ikke din bror.
Familie... Hvad stiller man op?
Hvor er Lane så? Han er i hvert fald ikke på bunden af Seinen.
Jeg har ham. Han er i sikkerhed. Hvor skal jeg møde kureren?
Lad os tale om kvinden.
-Kvinden? -Hun var sammen med dig i Palais.
Zola så hende igen i dag. Hun prøvede at dræbe Lane.
Hun kunne have dræbt dig, men lod være. Hvorfor?
Vi er stødt på hinanden før. Det er indviklet.
Jamen så lad mig da gøre det mere kompliceret. Prisen er lige steget.
Nogen dræbte fire af mine folk i dag. Jeg antager, det var hende.
Jeg vil have hende, Lark. Og du leverer hende.
Ellers møder du ikke kureren, og så får højestbydende plutoniummet.
Hun skulle jo nødig skabe splid mellem os.
Du får hende.
Til mødet. Ikke før.
Tag til London.
Du får yderligere instrukser.
Jeg vidste, at hvis jeg fulgte efter hende, ville du dukke op.
Kom du noget til?
-Ilsa, jeg ville aldrig gøre dig noget. -Jeg ved godt, du har dine grunde.
Jeg ved det godt.
-Du er nødt til at trække dig. -Det kan jeg ikke.
-Du var ikke i Palais for at dræbe Lark. -Nej.
-Du skulle beskytte ham. -Ja.
Og du dræbte ham for at beskytte mig.
Du ville have Lark til at befri Lane.
Nej, han skulle befri Lane.
For du skal dræbe Lane.
Hvem står bag det her?
MI6.
Hvorfor?
De har prøvet at få Lane hjem gennem de diplomatiske kanaler.
Men for mange lande vil have deres bid af kagen.
Han har set og ved så meget om den britiske efterretningstjeneste
at han aldrig må tale med en fremmed statsmagt.
Det er ikke det, jeg spørger om. Hvorfor har de sendt dig?
Sådan beviser jeg min troskab. Sådan kommer jeg hjem.
Jamen du var jo ude. Du var fri.
Vi er aldrig frie. Jeg var plantet hos Lane i to år.
For dem er jeg lige så farlig som ham.
Jeg skal dræbe ham. Ellers vil jeg altid være på flugt.
Fortæl så, hvor han er.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Jeg skal nok få ram på ham uanset hvad.
Du må ikke tvinge mig til at bekæmpe dig.
-Ja. -Er du her i London?
-Ja. -Er du klar til at møde kureren?
Ja, hvor skal jeg tage hen?
Hvor vil du gerne mødes?
SPORER SAMTALE
-Hr. Minister. -Jeg bad til, at det ikke passede.
Hvis Ethan ikke havde gjort noget, var mange altså blevet dræbt.
De gode borgere i Paris og Frankrig som nation skal nok påskønne det.
Hvad fanden skete der?
Så fik vi besked på at tage til London og afvente yderligere instrukser.
-Og hvad så nu? -Nu?
Vi skal møde Enken om 20 minutter. Hun fører os til en kurer,
som giver os det forsvundne plutonium og får Solomon Lane. Eller rettere...
...Benji.
-Helt ærligt! -Hvabehar?
Luther og jeg følger med. Walker passer på den rigtige Lane.
-Glem det. -Hvorfor skal jeg være Lane?
Vores mission, min mission er at få fat i det plutonium
og jeg vil gøre hvad som helst, selv udlevere Lane.
-Den ægte Lane. -Jeg slipper ham aldrig.
Når Apostlene opdager dine julelege, mister du plutoniummet... igen.
Vi skal nok tage os af Apostlene. Nu og her har vi et større problem.
-Et større problem? -Ilsa.
Vores Ilsa? Ilsa Faust? Hvordan er hun indblandet?
-MI6 har givet ordre til at dræbe Lane. -Var det hende i Paris på motorcyklen?
-Hun prøvede at slå os ihjel! -Nej, ikke os.
-Hun prøvede at dræbe Lane. -Så slår hun jo mig ihjel.
-Det får hun da ikke lov til. -Hvad har du da tænkt dig at gøre?
-Det arbejder jeg på. -Herligt.
-Vi skal gøre os klar til mødet. -Mødet er en fælde.
Den Hvide Enke arbejder for CIA. Det har hun hele tiden gjort.
At købslå sig til immunitet er hendes varemærke.
Plutoniummet, Apostlene og John Lark får hende i kridthuset hos amerikanerne.
Hvorfor sagde Sloane ikke bare, mødet var en fælde?
Fordi for hende kunne alle være John Lark. Selv en af os.
Og nu er hendes mistanke blevet bekræftet.
Ifølge den sagsmappe kobler et spor af elektroniske beviser Hunt
sammen med tyveriet af kopper fra CDC.
Der er også en lang korrespondance og hvervningen af dr. Delbruuk.
Og Hunt overrakte naturligvis selv plutoniummet til Apostlene.
Disse fakta kædet sammen med en stærkt blakket enegænger-fortid
understøtter en CIA-teori om
at Hunt er gået grassat.
Og at jagten på Lark kun dækker over, at Lark...
...er mig.
Det må man lade dig, Ethan.
At være sin egen værste fjende er som regel kun en talemåde.
Sloane vil også stille hende nogle spørgsmål.
Enken har tilbudt Sloane at få hende med i købet.
-Og hvor har Sloane de oplysninger fra? -Det har hun ikke sagt.
Men jeg må tage dig med tilbage, såfremt jeg afslutter missionen
og udleverer Solomon Lane personligt.
Det kan De ikke. Jeg kender Lane. Han vil på ingen måde tilbage.
-Derfor fører vi ham tilbage. -Det er præcis det, han ønsker.
Tror De, nogen faldt tilfældigt over det?
Lane vidste, hvordan hun ville reagere, og at Enken ville udlevere os.
Det her... Det er dét, der er fælden. Vi bliver styret.
-Der er stadig to plutoniumkerner ude. -Og du mistede dem!
Det var vi nu altså flere om.
De må meget undskylde, men De var der ikke.
Er I nu begyndt at forsvare ham på fuld tid?
Ethan, lad nu være med at gøre det endnu sværere.
Jeg kan jo ikke længere beskytte dig.
-Du kommer ikke tættere på plutoniummet. -De tror da ikke for alvor på det her.
Jeg kan beskytte enten dig eller IMF, så derfor tager jeg dig med tilbage.
-Hvad hvis jeg nægter? -Hvorfor tror du, han er her?
Tror du, han er observatør? Han er snigmorder!
Erika Sloanes nummer et-oprydder.
Hvis du går enegang, har han grønt lys til at opspore dig og dræbe dig.
Sådan er opgaven. Tag det ikke personligt.
Se det i øjnene, Ethan. Det her slag er tabt. Sket er sket.
Nej, chef. Nej.
Jeg giver dig en direkte ordre. Missionen er afsluttet.
Nu!
Stickell, han er din ven. Vil du godt tale ham til forn...
Beklager, men jeg havde ikke noget valg.
Vi skal møde Enken om et kvarter. Kun vi kan skaffe plutoniummet.
Er du med eller ej?
Med.
-Hvad laver du? -Benji skal gøre sig klar.
Der er ikke tid. Du må stole på mig.
Klarer du den?
Ja, jeg har bare bange anelser.
-Hvis du ikke hører fra os... -Så bliver det på min måde.
Du slipper ham ikke af syne.
-Nu stopper julelegene. Jeg får dig væk. -Hvor er Hunt?
-Han er taget af sted med en kopi af dig. -Rolig.
Advar Apostlene.
Jeg kan da ikke kontakte dem. Det er for farligt.
Men jeg har et afhentningshold og et aftalt mødested.
-De får besked, så snart vi er ude. -Nej, jeg bliver her.
Jeg er ikke færdig med Hunt.
Hvorfor helvede skal det være så kompliceret?
-Jeg forstår ikke, hvad du mener. -Aftalen var ligetil.
Jeg hjælper dig med at få Hunt spiddet og får plutoniummet. Du spilder tiden.
"Vejen til fred banes med stor lidelse."
"Jo større lidelse, desto støre fred."
Da jeg skrev det, henviste jeg hverken til din fred eller Hunts lidelse.
Den gamle verdensorden skal demonteres, og vi har redskaberne til det.
Men du går kun op i, at Hunt får skylden.
Det er ikke anarki. Det er hævn.
Ja, det er det.
Og når jeg får det, jeg vil have, får Apostlene plutoniummet.
Hunt er din eneste ven.
Du er kun i live, fordi han ikke havde mod til at dræbe dig.
Sloane havde ret. IMF er ren fastelavn.
Det er kun voksne mænd iført...
Hvad?
Sådan er opgaven. Tag det ikke personligt.
Jeg har ødelagt din dag, ikke?
Det gik ellers så godt.
Den her er vist ladt. Vil du prøve lykken?
-Hvordan klarede jeg det? -Jeg har aldrig været i tvivl.
-Jeg er begyndt at få smag for det her. -Flot klaret, hr. Minister.
-Manden er et naturtalent. -Velkommen på holdet.
Du begår en fejl.
Nej, jeg begik en fejl, da jeg reddede dit liv over Paris.
Det beviser intet. Jeg spiller også en rolle for at få fat i plutoniummet.
Det forklarer ikke, hvorfor du gav Sloane sagen for at spidde Hunt.
Han siger noget... Lark.
Han er paranoid og ser spøgelser, præcis som der står i sagsakten.
-Hvor har Sloane så sagen fra? -Det aner jeg ikke.
Det gør jeg.
-Fik du det hele med, Erika? -Ja.
Jeg bryder mig ikke om at blive udnyttet, Walker.
Fy skamme.
-Hvor skal vi aflevere ham? -Jeg kommer over til jer.
Stå stille! Smid jeres våben!
Smid jeres våben.
Smid dem!
Smid jeres våben!
Bare rolig.
-Jeg troede, vi havde en aftale. -Ja, men det har vi ikke mere.
Der står for meget på spil til, at jeg tør tage chancer.
-Jeg får hele holdet tilbage med Walker. -Plutoniummet er stadig derude!
Og jeg stoler ikke på nogen af jer.
Vi må rede trådene ud i Washington.
-Erika! -Chef. Vi må bare gøre, som hun siger.
De eneste trusler er herinde, og vi har dem.
Har I?
Nu.
Hvor fanden er Lane?
Ethan!
Første hold er nede. Send forstærkning.
Chef.
Vi har en såret!
Hjælp!
Chef...
Ethan, jeg har mærket Walker, men han er på flugt. Du må fange ham.
Kom af sted.
Det gør mig ondt, chef.
Kom af sted.
Ethan?
Vent!
Få fat i det dumme svin.
Kom så.
Ja! Jeg har ham.
Undskyld.
Sig noget, Benji. Hvor er Walker?
Cirka en halv kilometer vestpå, hvis du drejer til højre.
-Det kan jeg ikke. -Hvorfor ikke?
-Fordi de følger efter mig. -Hvad? Hvem?
Det ved jeg ikke. CIA, Apostlene... Det er underordnet.
Bare se at komme ud og fortsæt til højre.
Det gør mig frygtelig ondt.
Undskyld.
Hvorfor løber han i ring?
OP
Du skal over gaden på venstre hånd så hurtigt som muligt.
-Ethan, hørte du mig? Til venstre. -Jeg arbejder på sagen!
Kryds gaden lige foran dig.
Han slipper væk! Mere fart på.
Du haler ind på ham! Fortsæt ligeud.
-Skal jeg fortsætte ligeud? -Ligeud.
Til højre.
Til højre? Nu?
-Ja! -Er du sikker?
Ja, jeg...
Nej, til venstre! Undskyld. Skærmen var låst.
Til venstre.
Tak.
-Hvad venter du på? -Jeg springer ud af et vindue!
Hvad mener du med, at du...
Undskyld. Den stod på 2D. Pøj pøj.
Drej til venstre for enden af broen. Du er lige ved at have ham.
Kom så. På ham! Du er lige over ham!
Han er lige foran dig! På ham!
Du kan ikke gøre det, vel? Ikke før du får dit plutonium.
Nej. Han har stadig planer med dig.
Du melder dig selv og indrømmer, at du er John Lark
og ser den gamle verden synke i grus fra din mørke lille celle.
Hvad hvis jeg ikke gør det?
Jeg er hendes skytsengel, Hunt.
Hvis jeg ser dig igen, dør hun.
Hvis du prøver at advare hende, dør hun. Se nederlaget i øjnene.
-Det er fra dr. Delbruuks laboratorium. -Det er en atombombe på fem megaton.
Mere end den samlede eksplosionskraft under 2. Verdenskrig.
Normalt ville man desarmere den ved at klippe ledningen her.
-Normalt? -Walker og Lane har to plutoniumkerner.
-Altså to bomber. -Og en mikrobølge-sikkerhedsanordning.
Hvis man prøver at desarmere den ene, udløses den anden.
Så når bomberne er armeret, kan de ikke desarmeres.
Nedtællingen startes af en fjernbetjent detonator, som også er en sikring.
Så når nedtællingen begynder, kan den ikke stoppes.
Så løsningen er altså...
Det arbejder vi på.
Det er altså en selvmordsmission.
-Hvad er der? -Sid ned.
I alle de år jeg har kendt Ethan
har han kun lukket to kvinder ind.
-Den ene var hans kone. -Er han gift?
Nej, det har han været.
Hvad skete der med hende?
Hun blev bortført af nogle, der ville ramme Ethan.
Han fik reddet hende. Så trak han sig.
De var lykkelige i en periode.
Men hver gang der skete noget i verden
tænkte Ethan: "Jeg skulle have været der." Og hun tænkte:
"Hvem passer på verden, når Ethan passer på mig?"
Inderst inde vidste de begge to godt, at en skønne dag
ville der ske noget virkelig forfærdeligt
kun fordi de var sammen.
Så...
-Hvor er hun nu? -Hun er et spøgelse.
Og hun er god til det. Jeg har selv lært hende op.
I ny og næ sender hun et signal, så Ethan ved, hun har det godt.
Det holder ham kørende.
Hvorfor fortæller du mig det?
Vi er havnet i det her rod, fordi Ethan ikke ville lade mig dø.
Han er et godt menneske, og han holder mere af dig
end han kan erkende.
Det er en bekymring for meget for ham lige nu.
Hvis du holder af ham, så trækker du dig.
Luther...
Er alt i orden?
Jeg følger med.
Det ved jeg godt.
Hvordan finder vi ham?
Mikrobølgetransponder. Kan spores via satellit overalt i verden.
Lane havde en siddende i nakken.
-Vi fjernede den i Paris. -Og satte vores egen transponder i.
Den er der.
36 timers forsinket aktivering, hvis nu Lanes Apostle scanner ham.
-I havde tænkt jer at slippe ham. -Ikke sådan her, men ja.
-Han fører os til plutoniummet. -Hvordan kan du være sikker?
Han fik jo ikke kylet mig i fængsel. Nu skal jeg med til undergangen.
-Hvornår aktiveres transponderen? -Jeg har ham!
-Han drøner østpå med 500 knob. -Han flyver.
-Skal vi underrette CIA? -CIA er infiltreret.
Jeg stoler ikke på andre end jer. Vi må klare den alene.
Hvor skal vi hen?
Hvordan går det, Benji?
Jeg kan ikke knække de her bomber.
Det skal nok komme.
Pokkers. Signalet forsvandt. Lane må have fundet senderen.
-Hvad var hans sidste position? -Små 50 kilometer mod nordøst.
-Han vil have os derhen. Hvad er det? -Nubra-dalen.
Der ligger kun en lægelejr.
-Læger uden grænser. -Hvorfor ramme en lægelejr?
-Kopper. -Hvad?
Kopper. Apostlene udløste et udbrud i Kashmir.
Lane må have haft en grund til at få lejren anbragt der. Men hvilken?
-Hold nu op. -Hvad?
Floden ligger ved foden af Siachen-gletsjeren.
En atomsprængning ville bestråle verdens største naturlige vandingssystem.
Ferskvand fra grænsen til Kina til Indien og Pakistan.
De vil sulte en tredjedel af verdens befolkning.
-"Jo større lidelse..." -"...desto større fred."
Jeg forstår stadig ikke, hvorfor der skal ligge en lægelejr.
Det er underordnet. Nu skal vi bare have desarmeret de bomber.
Jeg tror, jeg har fundet løsningen. Måske.
Der er tilsyneladende en fejl i styresystemet.
Fjernudløseren skal bruge tændnøglen. Hvis vi fjerner den
burde fejlsikringsanordningen ryge, så vi kan kappe begge lunter.
En af os skal altså trække nøglen ud af detonatoren.
Og de andre desarmerer bomberne. Let.
-Ja, men... -Men hvad?
Hvis det skal virke, kan vi hverken fjerne nøglen eller kappe sikringerne
før nedtællingen begynder.
Lad mig lige være med. For at kunne desarmere dem
skal vi altså lade nedtællingen starte.
Og så fjerne nøglen.
Fint nok.
Nu er begge bomber koblet til detonatoren.
Et kvarter burde være nok til at nå på sikker afstand.
Mine dage på flugt er talte.
Her slutter det for mig.
Det vrimler med signaler.
Det er en lægelejr. Røntgenmaskiner, CT-skannere, radiologiske signaturer.
-Som en nål i en høstak. -Vi må bruge udelukkelsesmetoden.
Vi deler os. Hold linjen åben.
HUMNITÆR BISTAND OVERSØISK
Ethan?
Julia?
Er det...
Julia!
Ved han det?
-Hej. -Det er min mand, Erik.
-Det er... -Rob Thorne. Dr. Rob Thorne.
-Jeg har arbejdet sammen med Julia... -På Mass General. Før New York.
Det er da løgn. Nej, hvor sjovt.
-Hvad laver du helt herude? -Jeg var i Turtuk...
Jeg hørte, der var brug for hjælp.
Vi er næsten færdige. Hele landsbyen er vaccineret.
-Hvad lavede du i Turtuk? -Rob er på ferie.
Nej, jeg er skam på arbejde.
-I er da langt væk hjemmefra. -Ja.
-Takket være vores skytsengel. -Skytsengel?
Vi havde et feltlazaret uden for Darfur, da sygdommen brød ud her.
Så fik vi pludselig en opringning fra en anonym donor.
Han var parat til at finansiere lejren på en betingelse.
-At vi styrer det. -Kan du begribe det?
Ja, det kan jeg sagtens.
-Lige pludselig. -Lige pludselig.
-Det er et meningsfuldt liv. -Inden Julia rejste jeg aldrig.
Jeg var ikke engang uden for New York.
Jeg knoklede døgnet rundt.
Ethan, jeg har vist fundet noget.
Jeg stilede mod en topkarriere og et tidligt hjerteslag.
Hun overtalte mig til at droppe det hele og hjælpe, hvor det tæller.
Så vi har været på farten lige siden, og jeg har aldrig haft et rigere liv.
Det er jeg glad for at høre.
Tak.
-Nå... -Vi må af sted.
-Vi skal pakke. -Det klarer jeg. Snak I to lidt sammen.
-Nej, nu skal I få fred. -Nej, bliv her.
Jeg er bare ked af, du er rejst så langt forgæves.
Hør her. Vi pakker
og så kører vi dig tilbage til Turtuk. I kan få snakket i bilen.
-Det er pænt af dig. -Så er det en aftale.
Vi ses om lidt.
-Det var godt at se dig. -Undskyld, Julia.
Undskyld.
Tag begge helikoptere.
Ingen andre slipper væk.
Forsigtig.
Den er armeret, men nedtællingen er ikke begyndt.
Netværksignalet er stærkt, så den anden bombe og detonatoren er i nærheden.
Cirka en halv kilometer den vej.
De er her stadig.
Luther, du går i krig her. I to kommer med mig.
Selvfølgelig. Den klarer jeg da bare. I skal ikke tænke på gamle Luther.
SCANNER
Walker.
FORBUNDET
ARMERET
Fandens. Ethan, nedtællingen er begyndt. Vi har et kvarter.
Walker har detonatoren.
Kom så!
-Vi må få dem væk. -Det hele brænder op om et kvarter.
-Det er for sent. -Nej. Jeg får fat i detonatoren.
-Hvordan? -Det finder jeg ud af.
Find Lane og få fat i bomben.
-Hvad fanden laver han? -Jeg ser aldrig efter.
-Hvordan går det? -Det er sgu et virvar af ledninger.
-Hvor er Ethan? -Ude efter detonatoren.
Hvor er den?
-Luther. -Julia.
-Du burde ikke være her. -Hold nu op.
-Er det, hvad jeg tror? -Luther, få hende væk.
Hvor skulle hun tage hen?
Hvad kan jeg gøre?
Tag tangen med det røde greb.
-Er du sindssyg? -Pas din egen biks, Benji.
Det er min biks!
-Benji, kan du høre mig? -Ethan, hvor er du?
Jeg jagter Walker i en helikopter.
-Hvordan kom du ind i helikopteren? -Kan du flyve?
Helikopter? Hvad fanden laver du i en helikopter?
-Hallo! Har I fundet den anden bombe? -Vi leder stadig.
-Men vi må og skal have detonatoren. -Jeg skal nok få fat i den.
Hvis han sidder i en anden helikopter, hvordan vil du så gøre det?
Jeg improviserer. Find bomben, så får jeg fat i detonatoren. Jeg svigter ikke.
Jeg svigter ikke.
-Vær klar. -Ethan... Ethan, svar.
Benji? Luther? Er der nogen?
Okay. Jeg kan godt.
Hvad har vi her? Flyvehastighed.
Flyvehastighed.
Det her er motorkraften.
Lasten. Hvordan kommer jeg af med den?
Motorkraft.
-Afisoleringstang. -Jeg er læge, ikke elektriker.
Så dimsen med det grønne greb. Ledningen ved min venstre hånd.
-Den sorte. -Min venstre hånd.
-Undskyld. Den anden ledning. -Den røde?
-Ja, den røde i min højre hånd. -Jeg tjekker bare.
Hende kan jeg godt lide.
Hold lige den her.
Hold da helt kæft!
Satans!
Få os op!
Ja, nemlig. Dit møgdyr.
Pis!
Dumme svin!
Godt.
For meget. For meget!
-Satans! -Træk tilbage.
Terræn.
Træk tilbage.
-Jeg prøver jo. -Terræn.
Jeg tror, vi leder det forkerte sted.
-Det er jo det perfekte sted. -Netop. Jeg kender Lane.
Hvis vi leder her
så er det, fordi han vil have os til det.
-Jeg går ind mod landsbyen. -Vent på mig.
Jeg tror, jeg har fundet noget.
Klip ledningen lige her.
Drej skruen mod uret meget langsomt.
Nå...
-Hvordan går det med ham? -Tja, Ethan har ikke forandret sig.
Kors!
For fanden!
Nej, nej...
-Benji, jeg har set Lane. -Hvad? Hvor?
-I et hus i udkanten af byen. -Vent på mig.
Ilsa, vent.
Nej.
Atombombe.
RØNTGENSTRÅLING
Satans!
-Jeg har fundet den anden bombe. -Hvor er du?
I et hus i udkanten af...
-Hallo! Hvad fanden laver du? -Du er ikke rigtig klog!
Jeg ved ikke, hvad der er dernede.
Op!
Det sindssyge dyr prøver at banke ind i os.
Pis!
Benji, vi er næsten inde. Vi må finde den anden bombe nu.
Sagde du "den anden bombe"?
-Kan du høre mig? -Jeg er i gang. Ilsa, hvor er du?
I kan ikke stoppe det. Kan du forstå det?
Han kan ikke gøre noget. Når nedtællingen er færdig
mister Ethan Hunt alt
og alle
der nogensinde har stået ham nær.
-Ilsa! -Benji!
Ilsa, hvor er du?
Det her skal jeg forskåne dig for.
-Benji! -Ilsa!
MOTORBRAND
MOTOROLIE TEMP 95°c-97°c
Nej, nej, nej...
MOTOROLIE TEMP 155°c-165°c
Kom nu!
Nej, nej! Ikke, når jeg er så tæt på! Kom nu!
Kom så!
-Tak. -Bagbind ham.
Dø nu bare!
Du kan ikke gøre mere.
Gå hen til din mand.
-Luther... -Gør det nu.
-Benji, hvor er du? -Vi er der. Fortæl, hvad vi skal gøre.
I burde se den røde ledning på bundkortet.
Klip den og den grønne ved siden af over samtidig.
Okay. Klar? Parat? Klip.
Jeg sagde det jo. Han er ikke til at stoppe. I kan ikke gøre noget.
Benji, hør her. Skruen skal mod uret.
Jep.
Under panelet kan du se strømmen og tændsatsens jordledninger.
Når tiden er inde, skal den grønne ledning kappes. Men ikke endnu.
Modtaget.
Ethan, hvis du kan høre mig, så er vi klar.
-Ethan, svar. -Hvordan kan vi vide, han har nøglen?
-Han får fat i den. -Jamen hvordan kan vi vide det?
Han klarer den!
Tiden er gået. Vi må bare håbe, han har den. Vi kapper på to.
-Vent. Hvorfor ikke et? -Skal det være så tæt på?
-Vi får aldrig det sekund tilbage. -Beslut jer nu!
Vi gør det på et. Vær klar.
Tre...
...to, et...
Nu!
Sådan.
Ethan?
Kan du høre mig?
Nej, nej.
Du skal ikke prøve at bevæge dig. Du er ret forslået.
Du er heldig. Det er et mirakel, du ikke døde i styrtet, dr. Thorne.
Hvis din ven ikke havde fundet dig, var du død af kulde.
-Mine venner? -Ja.
Hun kom, lige da du var taget af sted, med halvdelen af den indiske hær.
Må vi få et øjeblik?
Vi snakkes ved... doktor.
Julia...
-Undskyld. -Du behøver ikke sige undskyld.
Jeg er ked af...
...alt det, jeg har...
Se på mig.
Se på mig. Se på mit liv.
Jeg elsker det, jeg laver, og jeg havde aldrig fundet mit kald uden dig.
Og alt det, der er sket
har lært mig, hvem jeg er, og vist mig,
hvad jeg er i stand til, og jeg...
Jeg er en overlever.
-Jamen det, der skete her, var min... -Der skete ikke noget.
For du var her.
Og jeg sover trygt om natten ved tanken om, at du altid vil være der.
-Er du lykkelig? -Meget.
Jeg er lige præcis, hvor jeg hører hjemme.
Og det er du også.
På Deres anmodning...
...udleverer jeg Solomon Lane til MI6.
Gennem en mellemmand, naturligvis.
Som led i vores lille aftale.
Oven på hændelserne i Paris
holder vi lav profil.
Og dermed har din ven betalt sin gæld til den britiske efterretningstjeneste.
Mine ribben. Pas på mine ribben.
Nu har jeg forstået, hvorfor Hunley troede på dig.
Verden har brug for IMF.
Vi har brug for folk som dig, der bekymrer sig om det ene liv...
...såvel som om de mange millioner.
Så behøver jeg ikke være bekymret.
Er du okay?
-Du har da aldrig set bedre ud. -Nej, stop.
Hvor tæt på var vi?
Det sædvanlige.
Det sædvanlige?
Du må ikke få mig til at grine.
Tekster af: Lasse Schmidt