‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏אז מה בלו"ז להיום?
‏קבוצת הלימוד של צ'ידי אמורה להתחיל.
‏נוכל לבדוק איך הולך לברנט.
‏אם יש מישהו שיכול להפוך את הבן יונה הזה ‏לאדם טוב, זה צ'ידי.
‏הגבר שלי נהג לאסוף בובות ‏של פילוסופים מפורסמים.
‏"אלינור, תראי, זה ארתור שופנהאואר ‏במצב כמעט כמו חדש,
‏עם קולמוס שעובד!"
‏איזה חנון.
‏אני כל כך אוהבת אותו.
‏צ'ידי אולי ישפר את בני האנוש החדשים לבדו.
‏זה כל כך נהדר שהוא מחק את הזיכרון שלו.
‏אבל, את יודעת, זה גם די עצוב, בשבילך,
‏באופן שאני תמיד חושב עליו, ומכבד אותו.
‏מה לעבאזל?
‏הי, אלינור. הי, מייקל.
‏אנחנו הולכים לעשות פיקניק.
‏הרגע עמדנו לבדוק מה קורה ‏עם התלמיד החדש שלך, ברנט.
‏אני לא בטוח שברנט לגמרי בעניין.
‏הוא הגיע לשיעור אחד,
‏ואז אמר שקיבל ציון "טוב" ‏בערכים מוסריים בפרינסטון,
‏אז אולי הוא צריך להיות המרצה.
‏ואז הוא שאל אם אני יודע ‏שהוא למד בפרינסטון.
‏אמרתי שכן.
‏ואז הוא אמר שהוא למד בפרינסטון, ועזב.
‏מה תעשה?
‏רק לצורך הדיון,
‏מה היה אומר קאנט ‏על חובתך לעזור לאחיך בני האנוש?
‏למען האמת, כשמזג האוויר כל כך מושלם,
‏אני חושב שקאנט היה אומר, ‏ "מי רוצה לשחק בגולף צלחת מעופפת?"
‏חבר'ה, אתם חייבים לשמוע ‏את הבדיחה שלי על קאנט.
‏אף פעם לא ראיתי את צ'ידי ככה. ‏הוא צ'ילקסינג,
‏שזו מילה שהרגע המצאתי ‏כששילבתי "צ'ידי" ו"רילקסינג".
‏אני מניחה שברגע שמסירים ‏את עול הצלת האנושות מהמוח שלך,
‏החיים סבבה.
‏זה בטח נחמד, צ'ידי.
‏זה מה שחסר. לא מענים את צ'ידי.
‏מבחינתו, הוא עשה הכול בסדר על כדור הארץ,
‏אז עכשיו הוא רק נהנה.
‏אם לא נאלץ את צ'ידי לקבל החלטות תחת לחץ,
‏לא תהיה לו הזדמנות להפוך לאדם טוב יותר.
‏נכון.
‏אם אתה רוצה ליצור פנינה, ‏אתה חייב להכניס קצת חול לצדף.
‏צדפה.
‏צריך שצ'ידי יחיה ‏בעולם של חרדה בעוצמה נמוכה.
‏זה עליי.
‏יש לי טונה של ניסיון ‏בהפיכת חיי חברים לשעבר לאומללים.
‏קודם כול, ‏נמלא את הגיטרה שלו באוכל חתולים רטוב.
‏תהיה שיפוטי, אבל אני משיגה תוצאות.
‏- פרק 42 -
‏ג'נט, יקירתי? ‏-שלום לך.
‏צבעת את השיער? ‏-כן.
‏אחרי שנפרדתי מג'ייסון, ‏חקרתי איך בני אנוש מתמודדים עם פרידות,
‏ומספר שמונה ברשימה היה ‏לעשות משהו מטופש עם השיער.
‏מספר 42 היה לצפות ב "מאמה מיה 2", ‏אז עשיתי גם את זה.
‏היה בסדר.
‏סתם הרבה שירים שהיו בראשון.
‏אני מקווה ש "חזרה לעבודה" ‏גם היה במקום גבוה ברשימה,
‏כי צריך לעזור לג'ון ואני יודעת איך.
‏יום ספא.
‏ "יום ספא"?
‏נכון, ג'נט. פיצחתי את הקוד.
‏את מבינה, ב-2014 ג'ון כתב 11 מאמרים
‏שלעגו לחופשה של ג'יג'י חדיד ‏באתר נופש יוקרתי בבאלי.
‏אבל אז הוא חיפש ‏טיסות זולות לבאלי בשביל עצמו,
‏ובדק משהו שנקרא "חבילת מלון מוזלת"?
‏הקטנוניות של ג'ון הייתה תוצאה ‏של תחושת דחייה על ידי העשירים ובעלי הכוח.
‏אז אני, העשירה ובעלת הכוח,
‏אקבל את פניו בברכה ‏לעולם יוקרתי של מותרות ופינוקים.
‏הוא מת על רכילות ידוענים.
‏תספרי לו ששמונה דמויות ב "משחקי הכס"
‏מבוססות עלייך.
‏זה רעיון נהדר. את רואה? ‏את קולטת את זה עכשיו.
‏קודם נפתח את נקבוביות העור שלו ‏ואז נפתח את לבו.
‏נסיר את תאי העור המתים של הקנאה, ‏ונטהר את נשמתו מרעלים.
‏יום ספא. ‏-יום ספא.
‏אני כל כך נרגש לקראת יום הספא!
‏אני יכול לאכול מה שבא לי בלי להשמין,
‏וברור שהאוויר מושלם,
‏ולאף אחד אין עבודה, או לחץ או בעיות,
‏אבל אני מרגיש שאני צריך את זה.
‏מחכה לך פינוק אמיתי, ‏כי ביקשתי מג'נט שתבנה העתק מדויק
‏של הספא הפרטי הסופר-יוקרתי ‏של ויקטוריה בקהאם.
‏הספא של פוש?
‏הדוש של פוש?
‏זאת ההזמנה הכי נחשקת באנגליה.
‏חברות תלויה במשקל ושווי נטו.
‏תעלה במשקל או תפסיד שקל, ואתה בחוץ.
‏שנלך?
‏ג'ייסון, הנה אתה. אנחנו צריכים את עזרתך.
‏טוב, תנו לי את הצנצנת.
‏מה? ‏-צנצנת חמאת הבוטנים. תנו לי אותה.
‏אמרתם שאתם צריכים עזרה ‏בפתיחת צנצנת חמאת בוטנים.
‏לא נכון.
‏אז מי אמר את זה? ‏-אף אחד. שתוק ותקשיב.
‏אנחנו צריכים את עזרתך במשהו חשוב מאוד.
‏אתם בטוחים?
‏בטח אפשל בזה בדיוק כמו שפישלתי עם ג'נט.
‏בנאדם, לעזור להציל את האנושות
‏זאת דרך מעולה להתגבר על פרידה.
‏הרי אין לג'נט מכונית שתוכל לשרוט,
‏או בית שתוכל לשרוף.
‏טוב, אני בעניין. תסמכו עליי, חבר'ה.
‏תנו את הצנצנת.
‏אתה מדבר באופן מטפורי?
‏כלומר, שהמשימה שאנחנו לוקחים על עצמנו ‏היא צנצנת מטפורית
‏שתפתח בכך שתצליח במשימה?
‏כן.
‏יופי, מי מלפפון.
‏לא, אלה מים טריים מהאחוזה של אופרה במאווי,
‏עם פטריות מהביצה הפרטית שלה בהרי הפירנאים.
‏אלוהים, זה כמו ממתק.
‏אתה יודע מה אומרים:
‏"פטרייה מהביצה של אופרה ‏טובה יותר מכל דבר מכל מקום אחר."
‏לא ידעתי שאומרים את זה.
‏פספסתי את כל אמירות הידוענים המגניבות.
‏תגיד שלום לחרדת ההחמצה.
‏סוף סוף תוכל לחוות את המיטב שבמיטב.
‏הדבר היחיד שישפר את זה הוא קצת רכילות חמה.
‏בסדר גמור.
‏הסיפור שלנו מתחיל ‏כשנתקלתי ברובי ויליאמס, היידי קלום,
‏והחברות הנותרות של פיפת' הרמוני, ‏בתצוגת האביב של דולצ'ה וגבאנה.
‏שונא אותו, מתעב אותה, ירד לי מהן, ‏בטלי אותה, ספרי לי הכול.
‏אז אמה סטון עושה את הפעלולים ‏של סקרלט ג'והנסון?
‏למה? ‏-בשביל הכוח. רק כדי לומר שהיא יכולה.
‏בטח. הבנתי את זה.
‏תהאני, אני מרגיש מדהים. תודה.
‏אין בעד מה.
‏היי, אתה יודע מה ייתן לך ‏זוהר בוהק אפילו יותר?
‏היה סוג של טיפול פנימי ‏שהיה להיט על כדור הארץ,
‏לימודי אתיקה.
‏תחשוב על זה כעל שטיפת מעי עמוקה, ‏אבל לנשמה.
‏פילוסוף השכונה, צ'ידי אנאגונייה,
‏מוביל קבוצת לימוד אתיקה בדירתו.
‏מה דעתך ששנינו נצטרף?
‏האם ארצה להשתמש בזמני בגן עדן ‏כדי לשבת בשיעור פילוסופיה?
‏לא.
‏תישארי מטורפת, ילדה. ביי.
‏היי. ‏-הי.
‏אז איך היה הפיקניק? ‏-מדהים.
‏כלומר, היו המון נמלים, אבל הן כל כך עזרו.
‏הן נשאו את כוסות היין הלוך ושוב
‏וקיפלו את המפיות שלנו. זה היה כל כך חמוד.
‏חכה עד שתראה את הלוטרות שמציעות את המיטות.
‏אתה מכיר את ג'יאניו, הנזיר?
‏הוא רוצה להצטרף לקבוצת הפילוסופיה שלך.
‏בטח, נוכל להתחיל את זה שוב.
‏אולי לדון קצת בלאו דזה ובקונפוציוס.
‏כיף! הכול כל כך כיפי.
‏מושלם.
‏רק דבר אחד. קשה לו קצת להסתגל לכאן.
‏מסתבר שנזירים ‏הם לא היצורים החברותיים ביותר.
‏אז תבטיח לי שתעזור לו בכל מקרה?
‏אלינור, אני נשבע לך, ‏אטפל בג'יאניו כאילו היה אחי.
‏הבטחה ממישהו שנאמן לקאנט כמוך
‏היא כמו ההסכם הכי מהודק ביקום.
‏טוב, ביי. ‏-ביי.
‏אז ג'יאניו, תרצה...
‏שתוק. אני לא נזיר בודהיסטי.
‏קוראים לי ג'ייסון מנדוסה.
‏אני די-ג'יי מפלורידה, ‏ואני לא אמור להיות כאן.
‏אתה חייב לעזור לי, חבר. אני פוחד.
‏תה. התכוונתי להציע לך תה.
‏- כעבור שבוע -
‏בנאדם, בזכותך, חלומי התגשם. ‏יש לי מאורת גברים חדשה.
‏אתה בסדר, חבר? ‏-לא.
‏יש לי כאב בטן כבר שבוע. ‏היו יותר מדי מקרים שכמעט נחשפנו.
‏בבקשה, אני מתחנן, בלי עוד כריכי כדורי בשר, ‏בלי עוד ציורי ציצי באדמה.
‏לא אוכל לשקר כדי לחפות עליך.
‏בבקשה, תזכור, אתה אמור להיות נזיר.
‏היי.
‏אלינור ומייקל כאן. איזו הפתעה כיפית.
‏עשית קצת עיצוב מחדש.
‏כן, הדירה שלי הייתה מעוצבת בדרך מסוימת
‏ועכשיו היא... מעוצבת מחדש.
‏ומה שלום ג'יאניו? ‏-אתם יודעים איך זה עם נזירים.
‏רגועים. שלווים.
‏הם לא... שותים תרסיס גבינה דרך חור במכל.
‏איזה נזיר יעשה את זה? אף נזיר!
‏בכל אופן...
‏אני רואה שאתם עדיין כאן.
‏רק קפצנו כדי לבקש טובה.
‏תוכל ללוות את ג'יאניו ללואאו הערב?
‏הוא עדיין לא ממש לוקח חלק בשכונה.
‏קיווינו שתוכל לעזור לו לצאת מהקליפה.
‏למעשה, אני לא חושב שאוכל להגיע. ‏-למה לא?
‏בדיוק נזכרתי... אוכל להגיע, אז נתראה שם.
‏טוב. ביי.
‏אני לא מבינה למה ג'ון לא התקדם יותר.
‏עשית הרבה כדי שירגיש מיוחד.
‏אני יודעת.
‏שחזרתי את הסיור הפרטי בלובר ‏שבו מרשים לגעת באמנות.
‏רכבנו על אקוומנים במים.
‏עברתי כל כך הרבה טיפולי יופי, ‏שהשיער שלי עלול להיות מבריק ובוהק מדי.
‏אנחנו מסתדרים די טוב,
‏אבל בכל פעם שאני מדברת על שיפור עצמי, ‏הוא פשוט קוטע את השיחה.
‏לא נתקלתי בכל כך הרבה התנגדות
‏מאז שניסיתי לגרום לטימותי שאלאמה ‏לצאת לשמש.
‏הסתכלתי שוב על התיקים של ג'ון. ‏הוא לא היה בדיוק ביישן.
‏אם נראה לך שהוא צריך עזרה, ‏אולי תגידי לו ישירות.
‏אולי את צודקת.
‏אצא למתקפה,
‏בדיוק כמו שהיו עושות שש מתוך שמונה ‏דמויות "משחקי הכס" המבוססות עליי.
‏כן.
‏אז איך הולך עם צ'ידי? ‏-קלי קלות.
‏אני צריך רק להיות אני והוא כל הזמן מתחרפן.
‏יש לך השפעה כזאת על אנשים, חבר.
‏מה עוד נעשה כדי לבלגן את חייו?
‏תקשיבי, אלי-בובה,
‏אני יודע שאנשים לא מצפים ממני לתכניות, ‏או רעיונות, או שום דבר,
‏אבל אולי צריך להרגיע קצת.
‏הוא כבר לחוץ מאוד.
‏נו, באמת. אין לו אפילו הקאות יבשות.
‏כמה "טאמס" הוא לקח היום?
‏בערך 20. ‏-זה כלום.
‏לא נפסיק עד בקבוק שלם.
‏כי ככל שהוא יהיה אומלל יותר, ‏כך הוא ילמד אותך יותר,
‏ואז את כולם, ואז הוא יציל את האנושות.
‏הוא כמו סופרמן עם שלשול מרוב לחץ.
‏תתכונן. אשא את הנאום הזה בקרוב.
‏היי, ילדה. רוצה ללכת לספא מחר?
‏אנסה את טיפול "בת הים הקטנה"
‏שבו מסירים את מיתרי הקול
‏וזה גורם לרגליים להיראות נהדר.
‏אולי, אבל קיוויתי לדבר איתך ‏על משהו רציני יותר.
‏הדברים שנהגת לכתוב, בכנות...
‏היו פוגעניים. ‏-מה? תנקבי באחד.
‏העליתי שני קילו וקראת לי ‏ "טחא-נתי על-הגריל".
‏זאת שירה.
‏היית כה מרושע לדניאל דיי לואיס ‏שהוא פרש ממשחק.
‏סליחה, הוא "חי את הדמות"
‏כאדם שחשב שייראה טוב בג'ינס מתרחב?
‏את יודעת מה? אני מבין. ‏זאת הייתה ידידות מזויפת.
‏כל השבוע הזה היה הכנה למכת פתע.
‏לא נכון.
‏אני רק רוצה שתכיר בכך ‏שהבלוג שלך פגע באנשים
‏ושיש לך הזדמנות להשתפר פה.
‏סליחה? את אומרת לי להשתפר?
‏בזמן שאת שוטטת עם חברייך המפונפנים,
‏אני חייתי בעולם האמיתי, ‏אז הייתי צריך להתפרנס.
‏עבדתי 16 שעות ביום, לבדי, ‏ובניתי אתר עם מיליוני קוראים.
‏לך יש בעיות, מותק. הפוסל במומו פוסל.
‏זה עוד קקי ל "שירותי הרכילות".
‏שלום וברוכים הבאים. האם כולם נהנים הערב?
‏יש לנו פעילות מלהיבה שתכננו לכולכם.
‏כולכם קיבלתם אבן לבה קסומה.
‏כשתזרקו אותה לתוך המדורה,
‏תקבלו מה שהנשמה שלכם הכי חושקת בו.
‏קדימה, מטילדה. תזרקי אותה.
‏חיית המחמד של ילדותי, של טרטלסטין.
‏הי. ‏-אני רוצה לעשות את זה.
‏לא! אסור לך בשום פנים ואופן לעשות את זה.
‏טוב, אבל אני חייב לעשות את זה.
‏לא. אם תזרוק את האבן הזאת,
‏התשוקה האמיתית ביותר שלך תופיע, ‏ומי יודע מה זה יהיה?
‏אני יודע.
‏האופנוע הישן שלי ‏עם ציור של פמלה אנדרסון בצד.
‏הוא התפוצץ שבוע אחרי שקיבלתי אותו,
‏כי מישהו רצה לראות מה יקרה
‏אם הוא ישפוך נוזל הצתה במנוע.
‏זה היית אתה?
‏כן. מסתבר שהוא מתפוצץ. ניחשתי נכון.
‏תראה, אולי ג'יאניו הנזיר אוהב אופנועים.
‏אנחנו לא מכירים את חייו.
‏אין נזיר שתשוקתו האמיתית ביותר ‏היא אופנוע עם פניה של פאם אנדרסון עליו.
‏לא הפנים שלה.
‏לא...
‏אופנוע בוטה מינית? של מי הייתה האבן הזאת?
‏שלי.
‏ג'יאניו זרק את האבן שלי ‏כי הוא רצה לעזור לי,
‏לחבר שלו, שאוהב אופנועים ‏ואת שחקנית הטלוויזיה הקנדית פמלה אנדרסון.
‏תודה, ג'יאניו.
‏ועכשיו אני... ארכב עליו לדרכי.
‏מת לשייט ברחובות על הילד הרע הזה.
‏כן, בנאדם.
‏עכשיו זה הולך.
‏זאת הייתה הצלחה אדירה.
‏צ'ידי ממש הרוס.
‏צריך לפתוח שמפניה.
‏קרא לנמלים הקסומות.
‏הוא עומד למבחן יותר מאי פעם.
‏כן, ועכשיו צריך להגביר את הלחץ.
‏אלינור, הוא שיקר במצח נחושה.
‏לא נרצה שייבהל כל כך ‏שלא יוכל לעזור לאף אחד.
‏עשינו מספיק היום.
‏אין מצב. אי אפשר להפסיק עכשיו. ‏צריך לדחוף אותו לקצה.
‏צריך ללוש את הנפש השברירית שלו
‏עד שיהיה בנשימת יתר ויאבד את שפיותו.
‏הי. חבר'ה...
‏היי, אפשר לדבר? ‏-כן.
‏עליי לספר לכם סוד. אני...
‏אני לא יכול.
‏לא. חבר'ה, לא עכשיו.
‏העברתי את חיי על כדור הארץ עם כאב בטן
‏כי אף פעם לא ידעתי מה לעשות.
‏ובמשך זמן מה כאן, זה נעלם, ‏אבל לאחרונה אני אומלל.
‏למה, צ'ידי? אתה במקום הטוב.
‏אני יודע, אבל יש לי בעיה.
‏ואם אבחר באפשרות א'...
‏אבל אם אבחר באפשרות ב'...
‏לא.
‏אתה יודע, צ'ידי, ‏לפעמים קשיים יכולים להוביל לצמיחה.
‏לא משנה מהי הדילמה המוסרית,
‏אולי תשתפר לאחר שתתגבר עליה.
‏כן.
‏לא.
‏אני רגיל לדילמות מוסריות. ‏אני אוהב אותן. מת עליהן.
‏אבל פה אני מרגיש כאילו אני... ‏-מה?
‏כאילו אני איכשהו נענש.
‏אני יודע שזה מטופש. זה המקום הטוב.
‏שניכם לעולם לא תפגעו במישהו.
‏אבל אני באמת דואג שעשיתי משהו שגוי,
‏ושזו דרכו של היקום להתנקם בי.
‏אוי, לא.
‏מה קורה עכשיו?
‏אוי, לא...
‏גרמתי לאלוהים לבכות?
‏כאב בטן. ברוך שובך, חבר ותיק.
‏אני לא מאמינה על ג'ון.
‏האיש שהתחיל פעם ריב טוויטר מתמשך ‏עם ג'ייקוב טרמבליי
‏חושב שלי יש בעיות?
‏אולי תהיי אפילו ישירה יותר איתו.
‏תני לו אגרוף בפנים.
‏אני לא יודעת. אני משולהבת.
‏היית ממש נחמדה אליו ‏ואני לא אוהבת איך שהוא מתייחס אלייך.
‏אולי זה בלתי אפשרי. אנחנו שונים מדי.
‏הוא בילה את חייו במעי האינטרנט,
‏מקנא ואומלל, בלי חברים אמיתיים,
‏בזמן שאני ביליתי את חיי בפסגת החברה...
‏מקנאת ואומללה בלי...
‏חברים אמיתיים.
‏ג'נט. ניגשתי לעניין לגמרי לא נכון.
‏בדיוק. הנה.
‏לא.
‏למה? למה את בוכה?
‏כל זה באשמתי. הבטחתי שאדאג לך, צ'ידי.
‏באמת? ‏-כן. הבטחתי.
‏תראה, צ'ידי, ‏האדריכלית אחראית על כל השכונה,
‏אז תושב שסובל בכל אופן שהוא, ‏זה מכאיב לה מאוד.
‏למעשה, בוא הנה.
‏אבל אל תדאג.
‏יש לנו פתרון ממש פשוט לבעיות כאן.
‏יופי. מהו? ‏-אנחנו מחסלים אותן.
‏אז רק תגיד לנו מה הבעיה, ונחסל אותה.
‏למשל...
‏נגיד שיש לך בעיה עם האגרטל.
‏רואה?
‏אז רק תגיד לי מה מטריד אותך, ‏אני אנופף בידי, זה יתפוצץ,
‏ותוכל לחזור לחייך המושלמים.
‏האופנוע. כן, זו הבעיה שלי.
‏משום מה הוא לא הביא לי
‏אושר כמו שהוא היה אמור,
‏אז אני מעדיף להיפטר ממנו. ‏-זה נעשה.
‏לא שוב.
‏אין כבר אופנוע. הבעיה נפתרה. ‏-נהדר.
‏אלינור, אני מקווה שתרגישי טוב יותר.
‏לא, היא תהיה בסדר.
‏ג'ון? יש לי משהו לומר.
‏סיבוב שני? קדימה.
‏ב-2007, בלייק לייבלי ‏הזמינה אותי למסיבת יום הולדת
‏של לאונרדו דיקפריו ‏על המגה-יאכטה של פול אלן.
‏ניים דרופינג בשלשות עכשיו.
‏רשימת המוזמנים כללה 100 מהחברים ‏המפורסמים והעשירים ביותר של המעמד העליון.
‏כשעליתי ליאכטה, גיליתי שיש סיפון VIP.
‏ובתוך האזור הזה, ‏היה חדר אפילו אקסקלוסיבי יותר
‏שיכולת להיכנס אליו רק עם קוד סודי, ‏שהכנסתי אותו מיד.
‏ונחש מי חיכה לי?
‏אני שונא להודות, אבל אני חייב לדעת. מי?
‏אף אחד.
‏הייתי היחידה שם.
‏הייתה מסיבה פרועה בחוץ,
‏אבל הייתי כל כך באובססיה לסטטוס ‏שלא יצאתי מהחדר.
‏ביליתי את כל הלילה בלי לדבר עם אף אחד.
‏סיפור מרתק. ‏לו רק היה ארוך יותר ועצוב יותר.
‏העניין הוא, שאם כל מה שחשוב לך בעולם ‏זה השטיח האדום,
‏תמיד תהיה אומלל, ‏לא משנה אם אתה עליו או צופה בו מהצד.
‏אתה ואני מהווים הוכחה לכך.
‏אבל עכשיו אנחנו פה.
‏נוכל להתחיל מחדש?
‏טוב...
‏אם נהיה חברים, אני צריך לומר משהו.
‏אני באמת מצטער על כל הפוסטים שכתבתי עלייך.
‏ועל כל מה שצייצתי.
‏ומה ששרבטתי על גב התוכנייה ‏בהפסקה של "ויקד",
‏ונתתי למישהו להעביר לך ולומר שזה
‏מאזרח מודאג אנונימי.
‏זה היית אתה?
‏טוב, הפוני שלי באמת ‏ "גרם לאוזניים שלי להיראות שמנות".
‏קטילה הוגנת.
‏זה לילה מקסים.
‏תרצה ללכת לטייל?
‏ג'ייסון? תכנית חדשה.
‏במקום רק לנסות לא להיתפס, ‏אנחנו נלמד אתיקה.
‏אני אעזור לך להפוך לאדם טוב.
‏אני תמיד רוצה להרגיש טוב יותר.
‏לכן ביליתי המון זמן במרפאה הציבורית.
‏רגע, מעדכן את תכנית הלימודים בראש ‏בהתבסס על ההערה הזאת.
‏זה יהיה אדיר. אין עליך.
‏בתור אדם, ‏אתה כמו אופנוע-שדיים של פאם אנדרסון.
‏תודה. זאת מחמאה מדהימה.
‏ואני מצטער שהאופנוע האמיתי התפוצץ.
‏זה בסדר, חבר.
‏זה פשוט מה שאופנועים עושים.
‏אז צ'ידי מסודר עם ג'ייסון עכשיו.
‏איך את מרגישה? ‏-קצת טוב יותר...
‏אבל עדיין נורא.
‏עינית אותו כי זה מה שהיינו חייבים לעשות.
‏אני יודעת.
‏הגזמתי.
‏ומה שגרוע יותר - אהבתי את זה.
‏כי אני כועסת עליו שעזב אותי,
‏שזה רחוק מלהיות הוגן, ‏כי הוא הקריב את עצמו למעננו,
‏אבל אני עדיין כועסת שהוא נטש אותי, ‏מה שגורם לי להרגיש אשמה,
‏מה שמכעיס אותי, ‏מה שגורם לי לרצות לדבר עם צ'ידי,
‏כי הוא האדם שאני פונה אליו כשאני כועסת.
‏אז זה מעגל קסמים כיפי מאוד.
‏אני עדיין לא מבין ‏את ספקטרום הרגשות האנושי.
‏אתם שמחים כשאתם אמורים להיות עצובים,
‏כועסים כשאמורים להיות שמחים,
‏ומסמסים כשאתם אמורים לנהוג,
‏שזה לא רגש, אני יודע, אבל זה מטורף.
‏העניין הוא שבמקרה הזה,
‏אפילו אם זה לא הגיוני, ‏מותר לך להרגיש קצת כועסת.
‏אל תרדי על עצמך.
‏תעבדי את זה ותתגברי על זה.
‏ואז תתעשתי, כי יש לנו המון עבודה.
‏בוקר טוב, כולם.
‏מישהו מעוניין בדוח מצב?
‏ניצחתי! כלומר, אני אתחיל.
‏התקדמתי באופן מאסיבי עם ג'ון.
‏נהדר. הוא יצטרף לכיתה של צ'ידי?
‏פילוסופיה היא לא הדרך שלו קדימה.
‏קשר אנושי אמיתי יהיה כיוון הלימודים שלו.
‏ודבר ראשון בתכנית הלימודים,
‏הוא ואני נצפה ללא אירוניה
‏בסרט של בריטני ספירס, "קרוסרודס",
‏ותסמכו עליי,
‏זה צעד ענק בכיוון הנכון.
‏כל הכבוד, תהאני.
‏וג'ייסון, כלומר, בראבו.
‏תודה, חבר'ה.
‏אלה היו שבועיים קשים,
‏וזאת הייתה הרגשה ממש טובה ‏להיות עם שכל, וגם להביא... טואלט.
‏בטח, חבר.
‏אני חושבת שאפשר סוף סוף להגיד
‏שכל ארבעת בני היונות האלה ‏נמצאים במסלול הנכון.
‏אז... מה עכשיו?
‏תרגום כתוביות: אורית זיו