‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏טוב, זה פשוט... לא נוח.
‏היי, חבר'ה. מה קורה?
‏ "מה קורה?"
‏תגיד לנו מה קרה. ניצחנו? הפסדנו?
‏האם האנושות ניצלה לנצח?
‏והאם מצאת את הנינטנדו שלי? אני לא מוצא...
‏לא משנה. אני מחזיק אותו.
‏סליחה. לא אוכל לחשוף את תוצאות הניסוי
‏עד שנגיע ללשכת השופטת.
‏טוב. איפה כולם?
‏איפה סימון, וג'ון וברנט,
‏ובעצם לא אכפת לי מהטמבלים האלה. ‏איפה צ'ידי?
‏הוא על האסלה.
‏סליחה, זה לא מספיק מידע.
‏משתתפי הניסוי קפואים בעימדון,
‏אז שמתי אותם בחדר האמבטיה ‏ואת צ'ידי על האסלה,
‏המושב הכי טוב.
‏בוא נעיר אותו.
‏אתה יודע, כדי שאוכל ‏להתאחד מחדש עם הגבר שאני אוהבת?
‏צ'יק צ'ק להחזיר הזיכרון?
‏השופטת אומרת שאף אחד לא יופשר ‏עד שתפסוק בתיק.
‏בני האנוש צריכים להישאר כאן. ‏לא תוכלו לראות את המספרים.
‏רגע. קרעתי את התחש בניהול השכונה הזאת ‏במשך שנה שלמה,
‏ואסור לי אפילו לשמוע איך הלך לנו?
‏כן.
‏והנה בקבוק טקילה.
‏טוב, תודיע לנו איך הולך.
‏- פרק 47 -
‏לא משנה איך תפסוק השופטת, ‏יש תחושה של פרידה.
‏אפילו אם נצליח, אין ערובה ‏שהיא תשאיר אותנו יחד.
‏אולי היא תנקוש באצבעותיה ‏ותעיף אותנו לממדים שונים.
‏איך זה היה? עודדתי את כולם?
‏בחיי, אנחנו נמות שוב? ‏מתנו כל כך הרבה פעמים.
‏בטח היו לנו 15 לוויות עד עכשיו. ‏זה נעשה מעצבן.
‏אם זה יעודד אתכם, אוכל לספר לכם ‏מה קרה בלוויות המקוריות שלכם.
‏תהאני, מובי דיבר ראשון. הוא טען ש...
‏בבקשה תפסיקי. אני לא רוצה לשמוע.
‏מה לגבי שלי?
‏החברים שלך לא אמרו עליך דברים,
‏אלא ריססו גרפיטי לזכרך ‏על מסעדת "רד לובסטר".
‏כן, בג'קסונוויל זה השלב הראשון באבל.
‏באריזונה, או שיש לך לוויה רגילה,
‏או ששמים את הגופה שלך במטווח,
‏ואתה מקבל 200 דולר החזר מס.
‏רגע. ככה נסיח את דעתנו מפסיקת השופטת.
‏בואו נערוך לעצמנו את אם כל הלוויות.
‏מדהים!
‏ואתן יודעות מה אומרים בפלורידה,
‏ "אם אתה לא אוהב את הלוויה הזאת, חכה רגע!"
‏לשכת השופטת? אני שונאת את המקום הזה.
‏מה הסיסמה ל-Wi-Fi? אין קליטה.
‏שון.
‏מייקל. ‏-הכול עובר עליך וקקה בידיך!
‏רגע, לא, פישלתי.
‏קודם, תגיד לי משהו מרושע, ממש אכזרי, ‏משהו שממש יכאיב לי.
‏הקקה לגמרי יהיה בידיך!
‏אז אנחנו כאן.
‏סוף סוף הגענו לסוף של ניסיונך הפתטי ‏להוכיח שבני אנוש
‏הם יותר ממפעלי גללים ניידים.
‏ואתה תיכשל, שוב, כי זה מה שאתה עושה.
‏אתה אחד שנחנק ברגע האמת, מייקל.
‏ואתה עומד להיחנק בפעם האחרונה.
‏מלבד הנצח שתבלה במקום הרע,
‏נחנק על ידי, כי אני זה שיחנוק אותך.
‏טוב, קקה בידיך.
‏יפהפה! ‏-תראו את זה!
‏מדהים! ‏-הרצפה!
‏שלום, ועדת המקום הטוב. תודה שבאתם.
‏לא, תודה לך, מייקל.
‏עשיתם עבודה נהדרת,
‏אולי העבודה הטובה ביותר שמישהו אי פעם עשה.
‏אבל אתם לא יודעים אם הצלחנו.
‏אולי אנחנו לא יודעים אם הצלחתם, ‏אבל אנחנו יודעים שעשיתם עבודה נהדרת.
‏ושון, לפני שבכלל נגלה מה קרה,
‏אנחנו מוכנים לוותר על כל קלפי המיקוח,
‏להתפשר, ולפגוש אותך באמצע הדרך.
‏פגשתי את אימא שלך באמצע הדרך בלילה.
‏כל כך שובב!
‏אנחנו כאן כדי לחגוג את החיים לאחר המוות ‏של תהאני אל-ג'מיל,
‏במקום שבו הרגישה הכי בנוח,
‏תא של מטוס סילון פרטי גאלפסטרים ג'י-650.
‏תהאני הייתה ממש נחמדה,
‏והגיע לה שאנשים יהיו נחמדים אליה ‏יותר ממה שהם היו.
‏הדבר העצוב היחיד הוא שהיא מעולם ‏לא התגברה על ליקויי הדיבור שלה.
‏תהאני השתפרה כל כך במשך חייה הרבים,
‏אבל היא גם עזרה לי להשתפר.
‏היא לימדה אותי המון דברים, ‏כמו "חזיות לא אמורות להכאיב",
‏ו "לא קונים חזיות בהום דיפו",
‏ו"לא מוכרים חזיות בהום דיפו. ‏מה לכל הרוחות את לובשת?"
‏לפרוטוקול, זו הייתה רתמת תמיכה לגב לגברים, ‏וזה עזר במצב חירום.
‏היא הייתה החברה הכי טובה ‏שאי פעם הייתה לי, ואהבתי אותה.
‏תודה רבה. זה היה נהדר.
‏הלוואי שצ'ידי היה כאן.
‏זה מבאס שהוא מת מדי בשביל לוויית גן עדן.
‏תתפסו לו את הזרוע? ‏הידיים שלי על הישבן שלו.
‏איך הוא נעשה כל כך שרירי?
‏כשהוא היה בן 14, ‏מישהו אמר לו שאימונים מפיגים חרדה.
‏הוא התחיל לעשות שכיבות סמיכה ולא הפסיק.
‏בסדר, כולם, בואו נסיים עם זה.
‏זה התיק החשוב ביותר ‏שאי פעם היה בבית המשפט שלי,
‏ולתוצאותיו יהיו השלכות לנצח.
‏לפני שנתחיל, אני צריכה שכולכם תחתמו על זה.
‏ "עצומה להחזרת 'אלי מקביל'"?
‏כן. לכל סדרה אחרת עושים אתחול.
‏שיכניסו לשם חתיכה צעירה בסגנון זנדאיה?
‏זה זנדאיה או זנדיה?
‏זנדאיה. או... אני לא...
‏כלומר, מי לא יצפה בזה? נכון? מישהו?
‏בסדר.
‏תתחיל, מאט.
‏טוב, הרגע שכולנו חיכינו לו.
‏תוצאות הבדיקה שיכתיבו את עתיד האנושות.
‏הנה.
‏בעוד 30, 29...
‏...שתיים, אחת, הנה!
‏- מי השתפר? -
‏חשבתי שזה יהיה כיף.
‏היה לי הרבה זמן לבד שם.
‏- סימון 12+ אחוזים -
‏בום!
‏סימון השתפרה ב-12 אחוזים ‏בהשוואה למה שהייתה בכדור הארץ!
‏- צ'ידי 26+ אחוזים -
‏בום! צ'ידי השתפר ב-26 אחוזים.
‏בום! ג'ון השתפר ב-44 אחוזים.
‏- ברנט 1- אחוזים -
‏לעזאזל.
‏לא הייתי צריך להיסחף עם עניין ה "בום".
‏לוויה!
‏ג'ייסון, אסתכן בקבלת תשובה ‏שממש תדכא אותי ואשאל,
‏למה בחרת בסביבה הזאת?
‏יש מסורת בג'קסונוויל של עריכת לוויה ‏במקום שבו נולדת.
‏נולדתי במים העמוקים בבריכה, ‏אחרי שאימא שלי קפצה "פצצה".
‏ידעתי מה הסיכונים.
‏אתה לא מדבר על אימא שלך.
‏כן, היא מתה כשהייתי ממש צעיר.
‏לקח אותה הסמ"ך הגדול.
‏ככה קראנו לתנין שחי ליד הבית שלי.
‏סתם אמרתי, זה היה סרטן.
‏תראו אותי עושה עמידת ידיים!
‏לג'ייסון מנדוסה לא היו חיים קלים.
‏פעם הוא סיפר לי שהדבר הכי קרוב לפיניאטה ‏שהיה לו ביום הולדת,
‏היה כששחף אכל ‏יותר מדי קונדומים על החוף והתפוצץ.
‏אבל למרות זאת, הוא היה ‏האדם האופטימי ביותר שאי פעם פגשתי.
‏ג'ייסון היה האדם הראשון ‏ששאל איך אני מרגישה.
‏עוד לא היו לי רגשות, ‏אבל זה גרם לי לרצות להשיג לעצמי כמה.
‏יכולתי לראות בו משהו מיוחד ‏שאף אחד אחר לא ראה.
‏זה היה גוש צבעוני של חיוביות ‏בדיוק מאחורי עצם החזה שלו.
‏זה ג'ייסון שלי,
‏גוש גדול בצבעי הקשת, ‏דחוס בתוך בובת פעולה לוהטת בגודל טבעי.
‏בנוסף, אני חייבת להודות שהיה נחמד ‏שהיה לי חבר זבל אמיתי,
‏כך שיכולתי לדבר על מה שבאמת חשוב בחיים,
‏היאבקות, סמים חוקיים למחצה, ‏וג'ייסון סטיית'האם.
‏סטיית'האם לנצח!
‏אכן.
‏סטיית'האם לנצח.
‏אמן.
‏בואו נתרכז בתמונה הגדולה.
‏משוחררים מהסיבוכים של כדור הארץ, ‏ומההשלכות הבלתי מכוונות שלו,
‏שלושת האחרים השתפרו מאוד.
‏צ'ידי נעשה בטוח יותר בעצמו ב-38 אחוזים.
‏סימון נעשתה גמישה יותר ‏בשיפוט אנשים ב-43 אחוזים,
‏וג'ון לא קרא לאף אחד במילה שמתחילה בזי"ן.
‏אבל הוא כן צעק על עצמו את מילת הזי"ן,
‏וגם על קבוצת סנאים ועל כיסא שמעד עליו.
‏למה אנחנו דנים בזה? ברנט החמיר.
‏אם בני אנוש לא טובים ‏כשצורכיהם מסופקים באורח קסם,
‏אולי הם לא כאלה טובים.
‏הוא צודק. הראיות היו צריכות להיות מכריעות.
‏לא אוכל להפוך לגמרי את החיים שלאחר המוות
‏כי שלושה אנשים השתפרו קצת.
‏אבל אל תשכחי שיש הרבה ראיות ‏שאלינור, ג'ייסון ותהאני
‏השתפרו בניסוי המקורי, אז זה שישה אנשים.
‏זה מספר החברים ב "חברים".
‏את תשבי שם ותגידי ‏שכל חבר ב "חברים" צריך להגיע לגיהינום?
‏כלומר, אולי רוס ורייצ'ל... ‏ומוניקה וג'ואי...
‏ובהחלט צ'נדלר...
‏אבל פיבי?
‏תודה בזה, מייקל, הפסדת.
‏כל מה שעשית, הניסוי הזה, השכונה המקורית,
‏החזרת חבריך הג'וקים לכדוה"א, ‏הכול היה לחינם.
‏בום! קקה בידיך.
‏למעשה, שון, זה טיעון מעניין מאוד.
‏בדיוק. מה?
‏מאט, תעלה את התיקים ‏של ארבעה אנשים שעדיין חיים על כדוה"א.
‏קמילה אל-ג'מיל, דונה שלסטרופ, ‏ובתה החורגת פטרישיה,
‏וסטיבן פליאז, הידוע בכינוי פילבוי.
‏הם לא היו חלק מהניסוי.
‏אם הוא מכניס אנשים טובים אקראיים,
‏אכניס אנשים רעים אקראיים.
‏תעלה את אליזבת' הולמס! ‏לא, הנרי קיסינג'ר! לא...
‏פיודיפאי.
‏כבודה, האנשים שביקשתי הם לא אקראיים.
‏אלו ארבעה בני אנוש ‏שה"ג'וקים" עזרו להם על כדוה"א.
‏בלי קסם, רק טוב לב.
‏ואני בטוח שהתמיכה הרגשית שלהם ‏שיפרה את ארבעת האנשים האלה.
‏ואם אני טועה, אני אהיה הראשון שיגיד... ‏ "קקה בידינו".
‏אני חושבת שאף אחד מכם לא משתמש בזה נכון.
‏אבל טוב, בואו נראה.
‏תראו! בדיוק שם.
‏אחרי שהתערבנו, ‏פילבוי הקדיש את עצמו לטיפול בקשישים.
‏קמילה ייסדה מלגה על שמה של תהאני
‏ששלחה 213 נשים לקולג'.
‏דונה התחילה לעשות שיעורי בית ‏עם פטרישיה בכל ערב,
‏והילדה הקטנה בסוף לימדה את דונה לעשות כפל.
‏תראי, העניין הוא שאנשים משתפרים ‏כשהם מקבלים אהבה ותמיכה מבחוץ.
‏איך נאשים אותם כשהם לא מקבלים את זה?
‏האם עליי להזכיר לך שברנט החמיר ‏בכל שנייה של כל דקה של כל יום?
‏ממש עד הסוף.
‏כשנותרו עשר שניות, הוא זינק מעלה.
‏זהו זה, כבודה. זה כל הסיפור.
‏אין אדם שאי אפשר לשקם.
‏ברנט בילה שנה בלהיות חרא של בן אנוש
‏וסך הנקודות מראה את זה.
‏אבל מה שהמספר לא מראה לך... ‏זה מי הוא יכול להיות מחר.
‏אפסוק בקרוב.
‏ג'נט, איפה את רוצה את הלוויה שלך?
‏דייב אנד באסטר'ס?
‏את בטח רוצה ללכת לשם.
‏שמעתי אותה אומרת "דייב אנד באסטר'ס", ‏אז נלך לשם.
‏נברר את זה אחר כך.
‏זה נחמד שאתה רוצה לכבד אותי, ‏אבל כבר נתתם לי המון.
‏תהאני לימדה אותי שאפשר ליצור משפחה,
‏אפילו אם אין לך.
‏ג'ייסון לימד אותי שיש לי ערך ‏מעבר לעשייה למען אחרים.
‏ואלינור, היה רגע על כדור הארץ ‏שבו אבדה כל תקווה,
‏וראיתי אותך עם תקווה בכל זאת.
‏כשאני חושבת על זה, ‏זה גורם לי לרצות להקיא קוואזר יפהפה.
‏כל הכבוד, ג'נט.
‏זה אומר שתורך, אלינור.
‏בסדר. שלי קלה. אנחנו אפילו לא צריכים לזוז.
‏- מתה לגמרי -
‏אני עומדת לפניכם, במכנסי טרנינג, ‏בפעם הראשונה,
‏כדי לחגוג את אלינור שלסטרופ ‏במקום שבו בילתה הרבה בחייה,
‏בר בבית שלא הוזמנה אליו.
‏אלינור הייתה מלאת הפתעות.
‏אף פעם לא ידעתי אם היא תלעג לי באכזריות,
‏או תחפצן אותי לחלוטין בדרך שהייתה מחמיאה, ‏אבל גם בעייתית באופן עמום.
‏אבל בין אם הרימה אותי מעלה ‏ובין אם האשימה אותי...
‏מעולם לא הרגשתי שראו אותי ‏כמו כשהיא ראתה אותי.
‏אלינור, אני יודע שאת לא אוהבת ‏שאנשים נעשים רגשניים לגבייך,
‏אז תיעלתי את כל אהבתי אלייך לשיר הזה.
‏כאן תותחי הקצף...
‏מתפוצצים החוצה! ובחזרה לשיר.
‏בסדר, הכול טוב. תודה. ‏-כן.
‏בסדר. מי נשאר?
‏אנחנו כאן כדי לחגוג את החיים שלאחר המוות ‏של צ'ידי אנאגונייה.
‏אלינור, האם תרצי לומר כמה מילים?
‏צ'ידי היה שרץ ארורי-סהרורי חזירי-שברירי.
‏סליחה, אני לא יודעת למה נעשיתי יוסמיטי סם.
‏כן, אני חושבת שלא אוכל לעשות את זה.
‏לא אוכל לסכם את כל רגשותיי כלפי צ'ידי, ‏אז אני מוותרת.
‏השופטת עומדת לפסוק. היא רוצה שנהיה שם.
‏כדאי שנחליף בגדים.
‏על המכנסיים של תהאני כתוב "צבא המכוערות".
‏באמת?
‏מייקל, באת אליי ואמרת ששיטת הנקודות פגומה.
‏שיטה שיושמה מקדמת דנא
‏ושפטה כל נשמה שאי פעם חייתה על כדור הארץ.
‏והגעתי למסקנה...
‏שאתה צודק.
‏אני... ‏-אתה צודק.
‏בני אנוש לא מקובעים ברמת מוסריות אחת.
‏הם תמיד יכולים להשתפר. ‏מה שאומר ששיטת הנקודות
‏לא שופטת בדיוק עד כמה הם טובים או רעים.
‏ניצחת.
‏טוב, זה לא היה כל כך קשה, נכון?
‏הצלחנו!
‏היקום חייב לך הכרת תודה ‏שהבאת את העניין לתשומת לבי.
‏עכשיו, במונחים של איך להתמודד עם זה בהמשך,
‏ברור שכדור הארץ מבוטל.
‏מה כדור הארץ?
‏כל בני האנוש על כדור הארץ ‏ובחיים שלאחר המוות יחוסלו,
‏ואנחנו נתחיל את המין האנושי מההתחלה.
‏ואתם יודעים מה מצחיק?
‏באופן עקיף מאוד, ‏אני באמת עושה אתחול ל "אלי מקביל".
‏כי אני עושה אתחול לכול!
‏בכל אופן, איחוליי, מייקל. ניצחת!
‏כבודה, אולי נאט כאן ונגיד הכול שוב,
‏כי אני חושב שכמה מאיתנו ‏חשבו על סקייטבורדים
‏ולא יודעים מה קורה.
‏ביטול כדור הארץ, זה לא נראה קצת דרסטי?
‏יש שם יותר מדי בלגן, אתם יודעים?
‏כלומר, הפתרון הפשוט ביותר ‏הוא למחוק את כל מי שאי פעם חי
‏ולהתחיל מחדש עם כמה אמבות או משהו.
‏אז החיים האנושיים יתפתחו שוב, ‏או אולי אפילו משהו טוב יותר.
‏אולי הפעם לא יהיו להם שיני חלב.
‏כל העניין הזה כל כך מוזר, הן נופלות
‏ואז השיניים הגדולות יותר ‏צומחות מאותם חורים? מגעיל.
‏בכל אופן, העניין החשוב הוא שכדור הארץ...
‏למה אתם מופתעים?
‏מה חשבתם שיקרה אם תזכו?
‏אני לא יודע, חשבתי שנוכל לתת שלוש נקודות
‏על אכילת תפוח, במקום שתיים.
‏כן, למה אי אפשר פשוט לשחק קצת עם הנקודות?
‏לדחוף קצת למעלה.
‏כמו ספנקס, רק בשביל הנשמה. ‏-כן.
‏חבר'ה, הבעיה היא לא הנקודות, ‏אלא שכדור הארץ הפך כל כך מורכב
‏שהנקודות לא יכולות לשקף ‏את ערך ההתנהגות האנושית.
‏אתה זוכר? כל העניין הזה שגילית?
‏ועכשיו אין לי ברירה אלא לתקן את זה.
‏איפה שמתי את המה-שמו מחסל האנושות?
‏ליפגלוס, ליפגלוס,
‏הדבר שמסיים את כל המלחמות, ‏ "צדק פרטי" עונה שנייה.
‏ניצחתם.
‏ובכל זאת איכשהו נכשלתם. קלאסי.
‏תעיר את צ'ידי. עכשיו. ‏אנחנו זקוקים לכל עזרה שיש.
‏את באמת רוצה שאעיר אותו רק כדי להגיד לו
‏שהוא וכל אדם אחר ביקום על סף היעלמות?
‏לא כשאתה מנסח את זה ככה. ‏-טוב, מה...
‏החנונים של המקום הטוב, תקוותנו היחידה. ‏-אני לא...
‏יו, טיפוסי-מלאכים, אם התכוונתם לעשות משהו,
‏עכשיו זה הזמן.
‏ועוד איך נעשה משהו. זה ממש הרחיק לכת.
‏אני מנסח כמה מכתבים תקיפים מאוד.
‏אנחנו בטוחים ש "תקיף" זה הטון המתאים? ‏לא נרצה להישמע צורמניים.
‏כן. ‏-זה הורס את הנורמות.
‏את צודקת לחלוטין.
‏אני מתנצל ומתפטר, החל ברגע זה.
‏כל כך נועז. אני כל כך גאה בך.
‏הנה זה! נהדר.
‏מייקל, שון, ג'נט, ‏נתראה אולי בעוד מיליארד שנה?
‏זו הייתה הרפתקה מטורפת, חבר'ה.
‏"אני אתגעגע למישהו ‏אני אתגעגע למישהו
‏אני אתגעגע לכולם
‏ואתגעגע אל... ‏נתראה בצומת, בצומת
‏נתראה בצומת, בצומת"
‏אתגעגע אליכם, חבר'ה.
‏טוב. ביי, כולם.
‏ג'נט, מה לעזאזל? תחזירי אותו!
‏לא. הוא בריק שלי ולא תוכלי לקבל אותו.
‏אני לא אומרת "לא" הרבה. ביטאתי נכון?
‏תחזירי לי את המה-שמו,
‏או שאכנס לריק שלך ואקח בעצמי.
‏נראה אותך מנסה.
‏טוב, היא מנסה עכשיו. היא בריק שלי.
‏זאת הרגשה... זאת הרגשה משונה. טוב.
‏ממש חמוד, מותק. איפה הוא?
‏מה זאת אומרת? הוא לא בריק שלי? ‏-לא.
‏הוא בשלי.
‏אני מרגישה כמו פתח ל "נקניקייה",
‏אבל מייקל כתב מניפסט, ‏ואני קראתי אותו בשירותים.
‏אני לא חייבת לחרבן, אני בוחרת לעשות זאת.
‏בכל אופן, אני בצד שלהם עכשיו.
‏את צוחקת עליי? ‏-תפסיק לעוף על עצמך, חנון.
‏השיטה כולה דפוקה לגמרי.
‏בני האנוש הם גרועים, אבל זאת לא אשמתם.
‏קראת מה שכתבתי? וזה דיבר אלייך?
‏כן, אבל גם השתמשתי בדפים לנגב את התחת, ‏אז אל תקבל זקפה.
‏בסדר?
‏אני כל כך גאה בך. ‏-לא אכפת לי.
‏אני חושבת שקצת אכפת לך.
‏חיבוק אחיות!
‏טוב. רדי ממני. ‏-היי!
‏תקשיבו! הוצאתי פסיקה רשמית ‏ואני לא מתכוונת לראות אותה יורדת לטמיון
‏בגלל שתי ג'נט שמשחקות "אחד באמצע".
‏הייתי צריכה להסביר. זה לא שתינו.
‏זה כולנו.
‏הי. ‏-מה קורה, חנונים?
‏תאכלו פלוצים, אפסים.
‏אני נכנסת מסיבה מסוימת ולא משום סיבה אחרת.
‏מה קורה, פלצנים? ‏-הי!
‏מה קורה, מה קורה!
‏שלום, חנונים.
‏שלחתי את המניפסט לכל שאר הג'נט.
‏יש לנו קבוצה למסרונים משותפים.
‏אני שולחת גיפים של לוטרות!
‏זה כל כך מעצבן!
‏בסדר, ג'נט, אתן רוצות ללכת בדרך הקשה?
‏אחפש בריק של כל אחת מכן, בזה אחר זה,
‏ואז אהפוך אתכן לגולות, בזו אחר זו,
‏עד שאשיג בחזרה ‏את מאתחל כדור הארץ המטופש שלי.
‏לא נוכל להדוף אותה לנצח. צריך תוכנית.
‏בסדר. אז מה התוכנית? ‏תוכנית, תוכנית, תוכנית.
‏צעד ראשון, לחשוב על תוכנית.
‏צעד שני, ליישם את התוכנית.
‏כן, זה עובד. ‏-מייקל, תתרכז.
‏נכון. סליחה.
‏בסדר, אז אם אי אפשר לשנות את הנקודות,
‏אולי אפשר לשנות מה שעושים עם הנקודות.
‏כן, אנחנו רק צריכים שיטה חדשה לגמרי ‏לשיפוט בני אנוש בחיים שלאחר המוות.
‏נוכל לעשות את זה, נכון? ‏-כן.
‏אבל כדי לפצח את זה, ‏אתה יודע מה צריך לקרות.
‏יש באמת רק אדם אחד כאן
‏שחכם מספיק ומתחשב מספיק ‏כדי להציל את האנושות.
‏בסדר. אעשה את זה.
‏לא אתה, טמבל.
‏תכנון חיים-לאחר-המוות טובים יותר ‏הוא השאלה האתית האולטימטיבית.
‏צ'ידי בילה את כל קיומו ‏בתהייה לגבי השאלות הגדולות ביותר.
‏הוא מבריק והוא אמפתי.
‏כל מה שחשוב לו ‏זה איך להתייחס הכי טוב לאנשים אחרים,
‏והוא מוכן להקריב את האושר שלו בשביל זה.
‏אם אנחנו רוצים להצליח בזה, ‏אנחנו צריכים את צ'ידי.
‏והוא צריך את הזיכרונות שלו.
‏את רוצה לקחת את האדם הכי פחות החלטי ‏שאי פעם נולד,
‏לדחוס בו יותר מ-800 גרסאות שונות של עצמו,
‏ואז להגיד לו שיש לו, מה, ‏שלושת רבעי שעה להציל את האנושות?
‏את חושבת שזה ילך טוב?
‏אני לא יודעת איך זה ילך, ‏אבל הוא הסיכוי היחיד שלנו.
‏וזה באמת עכשיו או לעולם לא.
‏תעיר אותו.
‏לא בג'נט הזאת. הבאה בתור!
‏תרגום כתוביות: אורית זיו