Hallå! Det här är bröderna Sisters. Kommendören skickade oss.
Han vet att ni har Blount. Ge honom till oss, så får resten av er leva.
- Jag ser inte ett skit! - Redo?
Helvete! Det är inte han. Sparka in den.
Herre jävlar!
Blount?
- Blount? - Nej!
Snälla!
- Charlie? Fick du honom? - Ja, han är död.
- Stallet! - Va?
- Vad gör du? - Jag tänker inte gå hem!
Eli!
Eli! Var inte så jävla korkad! Vi drar!
Det är bara hästar. Eli!
Eli!
- Hur många tror du att vi dödade? - Inte vet jag. Sex, sju...?
- Vad då? - Där tabbade vi oss jävligt rejält.
Vad sa kommendören? Berättade du om hästarna?
Nu tar vi nåt att dricka.
Han sa att om vi hade haft en ledare hade det inte varit nåt problem.
Inför nästa jobb behöver vi en ledare.
- Pengarna, då? - Det blir mer för mig.
- Nej, jag menar mina pengar. Samma? - Nej, det blir förstås lite mindre.
Kommendören får gärna avlöna en ledare, men inte ta det från mig.
- Undrar du inte över jobbet? - Nej.
Surar du nu?
- Stick! - Vi är inte klara än.
Då berättar jag i alla fall. Vi ska söderöver och hitta Morris.
Kommendörens John Morris?
- Varför måste vi hitta Morris? - Han vill åt en prospektor, Warm.
- Fint. Då kan han hitta och döda honom. - Morris är spejare, ingen mördare.
Morris hittar Warm och vi avslutar jobbet. Det är uppdraget.
- Hästarna, då? - Vad fan är problemet?
- Kommendören lovade oss nya hästar. - Och det fick vi.
Du fick en ny häst. Jag fick öket som blev över när han städade stallet.
- Kan vi inte prata om det här senare? - Nej, jag behöver hästen nu.
- Hästen duger. Sluta gnälla. - Är det orden "dela lika" du inte gillar?
Ledaren betalar.
- Det är öppet. - Tack.
Du... Kan du ta det där bak?
- Klipp av det, bara. - Du ser så rolig ut.
- Vad har den där Hermann Warm gjort? - Han stal från kommendören.
Varför är folk dumma nog att stjäla från en så farlig man? Hur lyckas de ens?
- Du vet hur försiktig kommendören är. - Det har inget med saken att göra.
Han gör affärer över hela landet och utomlands. Han kan inte vara överallt.
Det är klart att han blir utsatt.
- Utsatt? - Ja, utsatt.
- Skulle kommendören vara "utsatt"? - Vad skulle du kalla det?
- Han tvingas försvara sin förmögenhet. - Han är inte utsatt.
Måste du anmärka på vartenda ord? Vad är ditt problem?
Är du arg för att jag blev ledare? Är det därför?
- Säg det bara. Sluta med hårklyverierna. - Det är inga hårklyverier.
Du använde ett konstigt ord, och jag uppmärksammar dig på det.
Säg mig en sak. Handlar det om miss Amelia Partridge?
- Vad pratar du om? - Lärarinnan som gav dig halsduken.
- Du håller på och viker den i hemlighet. - Det är en sjal.
Får jag inte ha nåt privatliv?
- Har ni gjort upp några planer? - Planer?
- Skaffa barn, gifta er... Nåt i den stilen. - Inte vet jag.
Varför är du plötsligt så nyfiken?
Jag funderade bara på familj...
- Minns du hur pappa var mot mamma? - Ja, Charlie. Det minns jag.
Man börjar fundera...
Du är inte rädd för att yngla av dig?
Du inser väl att vår far var komplett galen och att vi har hans blod?
- Vår far var ett fyllo, Charlie. - Touché.
Det var hans gåva till oss... Det blodet.
Det är därför vi är bra på det vi gör.
NÅGRA KILOMETER SÖDERUT
Fortsätt!
- Kom igen. Dra! - Hårdare!
Dra!
15 maj, Myrtle Creek, Oregon.
Guldrushen har förenklat detektivens arbete.
När man letar efter en kvinna, man, häst eller hund-
- följer man bara guldet så finner man snart det man söker.
Hermann Kermit Warm...
Spiller när han äter, 170 centimeter lång, smal, mörk hy, inga vänner-
-inget bagage, inga pengar.
"Sisters". S-i-s-t-e-r-s. Som i "systrar".
Nej, inget. Det hade jag kommit ihåg.
Låt oss hoppas att inga nyheter är goda nyheter.
- Vilken är nästa stad? - Myrtle Creek.
- Hur långt? - Två dagar.
Är ni intresserad av den, sir?
- Vad är det? - En tandborste, sir.
Man behåller tänderna och luktar gott. Man använder den med det här pulvret.
- Tack. - Vad har ni för stövlar?
Jag kommer strax, sir. Vilken storlek behöver ni?
Öppna dörren! Kom igen, öppna!
- Gott. Är det grönsaker? - Borsjtj.
- Jag känner smaken av dill. - Borsjtj.
Försvinn! Ta den där mannen!
- Vart tog han vägen? Var är han? - Gå hem, era idioter...
Era jävla ynkryggar! Kom igen!
Är det ingen som vågar bråka med Charlie Sisters? Ingen?
- Upp med dig. Kom nu. - Vänta...
Okej...
Döm mig inte. Snälla? Vissa dagar är vi starkare än andra.
17 maj, Wolf Creek.
Jag har rest genom städer som inte fanns för tre månader sen.
Först kommer tält, sedan hus.
Två månader senare finns det butiker där kvinnor diskuterar priset på mjöl.
Jag fann en strof av Thoreau. "Även denna stad..."
Har inte vi träffats förut?
- Känner vi varandra? - Det tror jag inte.
- Ni var i Myrtle Creek för två dagar sen. - Ja, det stämmer. Som så många andra.
- Är ni på väg till San Francisco? - Nej.
Bara till Jacksonville.
- I arbetet? - Ja.
Och ni?
San Francisco?
- Guld? - Ja. Som så många andra.
- Får jag berätta något, sir? - Naturligtvis.
När en man hälsar på en annan man ler han, men sen bleknar leendet.
Inte ni. Leendet stannar på era läppar när ni vänder er bort.
Det har jag inte tänkt på. Det är vanlig hyfs.
Alla gör inte så. Ni tycker verkligen om att tala med andra.
- Eller misstar jag mig? - Jag vet faktiskt inte.
- Vill ni göra mig sällskap för lunch? - Jag har det tyvärr lite knapert.
Som min gäst, naturligtvis.
- Vad för dig till Jacksonville? - Affärer. Jag ska träffa kompanjoner.
- Hur tar ni er söderut? - Jag har plats i en prärievagn.
- Hur lång tid tar det till Frisco? - Det är inte frågan.
Frågan är i vilket tillstånd jag är om och när jag kommer fram.
Ärligt talat... har jag inte mycket förtroende för min värd.
De har gått igenom mina saker och glor så fort jag tar fram pengarna.
Mr Warm, ni får inte utsätta er för fara. Ni måste vara mer försiktig.
Vad har jag för val?
- Femtio. Hästskor ingår. - Trettiofem.
- En mula kostar trettiofem. - Fyrtio med sadelväska.
- Vill ni köpa en häst får ni betala. - Den får du inte såld. Höften är dålig.
- Det ser ju vem som helst.-Fyrtio! - Men...
Mina herrar, jag har funnit honom och gjort upp om att resa tillsammans.
Om allt går bra är vi i Jacksonville om sju dagar.
Jag försöker hålla honom kvar och hittar en avskild plats att överlämna honom.
"Skynda er. John Morris."
Det där gjorde Morris bra.
Men jag gillar inte "skynda er". Vem tror han att han är?
- När passerade de? - För fyra dagar sen.
- Finns det nån snabbare väg? - Över bergen, men det är tuffare.
Charlie?
Tittut!
- Jäkla idiot. - Jag trodde att du tänkte kyssa mig!
Dra åt helvete.
Låt mig hjälpa dig.
Jag la märke till att ni bara har en väska.
Ni måste väl köpa utrustning när ni kommer till San Francisco.
Jag behöver ingen utrustning.
Ska ni vaska guld i en flod utan spade och vaskränna?
Det är alla guldgrävares utmaning.
Hur får jag upp guldet under fötterna? Och det är hårt jobb och tur som gäller.
Jag har jobbat på ett tredje alternativ. Ett enklare, snabbare och säkrare.
Och jag tror att jag har hittat det.
- Tror ni mig inte? - Ta inte illa upp, men det är svårt att tro.
Det är lustigt. Folk brukar inte tro mig.
Och om de gör det vill de döda mig.
Vad är det för idé du har?
Jag berättade ju att jag är kemist.
Det är en kemists idé. En formel.
- Abrakadabra... - Nej.
En avskiljande substans.
En avskiljande substans som blandas i flodvattnet?
Den här formeln, eller vad man nu kan kalla den...
Som den vetenskapsman ni är... Har ni någonsin testat den?
- Eli, vakna. Kom nu. - Jag mår inte bra.
Mår du inte bra?
Jäklar! Vad har hänt med ditt ansikte? Det är alldeles uppsvällt.
Du ser ut som en sån där hund, en mastiff...
- Din jävel! Jag är sjuk. - Sätt dig upp. Få se på dig.
Herregud. Du har en massa blod där.
- Kan du sitta i sadeln? - Jag vet inte.
Jag fryser.
- Jag är trött, Charlie. - Jag vet.
- Jag är så trött. - Sov...
Jag är här.
- Där är du ju, min fina grabb. - Pappa?
- Jag har letat överallt efter dig. - Pappa?
Kom närmare. Låt mig ta dig i min famn.
Nej!
Hur mår du?
Vad hände?
Jo... Den här herren kom hit i går natt.
Han gick hårt åt din häst.
Gick han till anfall? Helvete...
Vad är det här? Kom här...
Hästarna väckte mig.
Vilken jävla natt.
- Jag drömde om pappa. - Vad bra då...
Jag är trött på det här stället. Det stinker död och allt är genomblött. Nu sticker vi.
- Varför klär du av dig? Nu sticker vi. - Jag är så varm.
- Tredje huset till höger. - Tack.
Lite längre.
Letar du efter den här?
Backa.
Backa!
Vad är det?
Ska du inte säga "Hermann, jag kan förklara"?
Plocka upp dem och vänd dig om.
Fäst dem på vänster hand.
Få se dina händer!
Bra. Och sen den andra.
- Ta av den. - Om jag gör det, håller du tyst då?
Väntar vi på dina vänner?
Hur kan du vara så lömsk?
Är det girighet? Jag har inte märkt det hos dig.
Var tyst, annars sätter jag tillbaka den.
Tror du att de tänker döda mig?
De kommer inte att döda mig.
Inte genast.
Vad tror du att din kommendör vill?
Han försökte råna mig i Oregon City. Han vill åt min uppfinning!
Än sen?
Dina vänner... är på väg hit för att tortera mig.
För att tortera mig. Visste du det?
De kommer att hugga av mig fingrarna.
De kommer att bränna mina fötter och sticka ut mina ögon.
De kommer att plåga mig tills jag pratar.
Morris, får jag fråga dig en sak?
Tänker du se på?
Tänker du skriva om det i din äventyrsbok?
Warm...
Jag...
Den här världen... är en styggelse.
En styggelse...
Han slutade prata och sa inte ett ord till.
Han såg solen gå upp utanför fönstret.
Då ger vi oss av.
Tror du inte att du begår ett misstag?
Jag vet inte.
Förmodligen.
- Hur ska vi göra med Warm? - Som vi alltid gör.
- Men nu har vi Morris. - Han ger oss Warm. Vi avslutar jobbet.
- Är du klar? - Ja.
Gå runt på baksidan.
- Jag sköt dig nästan! - De är inte här.
- Var är de, då? - De gav sig av för fyra dagar sen.
Morris lämnade en lapp. Satan!
"Mina herrar! Jag måste informera er om att Hermann Kermit Warm"-
- "skyndsamt har avrest härifrån."
"Han måste ha lämnat stan med vagn. Jag ger mig av efter honom. Lycka till."
"Hermann Kermit Warm har skyndsamt avrest"?
Vem fan försöker han lura?
Vem försöker det där pretentiösa, jävla aset lura?
Vi försökte i alla fall.
- Vad gör vi nu? - Vi fortsätter.
Vi sa mellan Jacksonville och Mayfield. Vi är i Jacksonville.
Fan! Oavsett Jacksonville eller Mayfield är jobbet att döda Warm.
Prata högre. Jag tror inte att han hörde.
Var fan Warm än är, Mayfield eller nån annanstans, ska vi avsluta jobbet.
- När kommer vi hem igen? - När jobbet är gjort, Eli.
Jag får känslan av att de kommer längre och längre före.
- Hur länge var vi i den där skogen? - Din sjukdom gjorde inte saken bättre.
Vad menar du med det?
- Menar du att det är mitt fel? - Ja, lite. Det är det väl?
Ska vi prata om ditt ständiga supande?
Hur mycket tid kostade det? Vissa dagar kunde du inte sitta, utan spydde ner dig!
Min sjukdom? I helvete heller.
Vi måste sätta stopp för barbariet och hitta en lösning på våldet-
- genom att skapa ett nytt samhälle där människors relationer styrs av respekt-
- och frånvaro av profit. Det är ett samhälle utan girighet.
Håller du med?
Vad har det med din formel att göra? Du letar guld, precis som alla andra.
Men för mig är guldet bara en språngbräda.
John, jag menar allvar. Jag vill skapa ett samhälle som inte bygger på girighet-
- utan på andlig utveckling, den egna existensen och utbildning av barn.
Och var vill du skapa det samhället?
Dallas.
Norra Texas.
Det är redan många som väntar där.
Och fler är på väg från Europa.
Jag märker att jag har förlorat dig.
John?
En kväll berättade du att du lämnade din far för att det inte fanns plats för dig.
Jag kan bara säga att jag lämnade min familj på grund av avsky-
- och att min far var den jag föraktade mest. Jag föraktade allt hos honom.
Jag trodde att jag gjort mig fri från det, ända tills nu.
Men jag inser...
...att det mesta jag har gjort de senaste åren, frivilligt...
De åsikter jag trodde att jag hyste av egen övertygelse...
...dikterades av min avsky för den mannen.
Jag är trettiofem år gammal, och mitt liv är som en tom cylinder.
Min käre jurist och vän.
Efter mycket eftertanke har jag ångrat mig angående mina finanser-
-och det jag skrev i mitt senaste brev.
Jag accepterar min fars arv och ber dig överföra 3 000 dollar till San Francisco.
Jag återkommer inte till Washington förrän nästa år.
Jag sänder dig min vänskap och skakar din hand. Hälsningar John Morris."
Det är vi. W och M. Warm och Morris.
Det är vår logotyp. Vad tycker du?
Den är fin.
Det var roligt att höra.
Jag gillar den.
MAYFIELD, KALIFORNIEN
Kom han hit för att det hette Mayfield eller uppkallade de stan efter honom?
- Allt kanske tillhör honom. - Han gillar i varje fall namnet...
God dag. Jag söker en man som heter Warm. Kort man med mörk hy.
Han passerade för några dagar sen.
- Jag kan tyvärr inte hjälpa er. - Inte?
- En lång, brunhårig man runt fyrtio, då? - Jag vet inte. Jag lägger mig inte i.
Jaså, inte? Ge oss lite whisky.
- Vanlig eller Mayfields? - Vanlig. En flaska och två glas.
Letar ni efter nån? Det är mig folk brukar fråga här i stan.
- Vem är du? - Mayfield.
Jaså, den store mannen själv?
Vi letar efter Hermann Warm som passerade för fem-sex dagar sen.
Warm? Honom minns jag inte.
Är han en vän?
Han flydde en skuld till vår arbetsgivare, kommendören i Oregon City.
Vi är bröderna Sisters.
Trevligt att träffas. Stannar ni länge?
- Det beror på... - Vi ger oss av så fort vi kan.
Det beror på.
- Måste du berätta ditt livs historia? - Hon var glad att få ge oss husrum.
Jag vill veta om vårt rykte föregått oss. Jag är stolt över det jag gör.
- Vad menar du med det? - Du kommer att bli stupfull och bakfull.
- Jag tänker knulla som en kanin också. - Ännu en bortslösad, jävla dag.
Lyssna inte. Han är gammal och sur.
- Han kan servera sig själv. - Ursäkta?
- Han kan servera sig själv. - Titta, vem som är vaken!
Vilken stor kväll för stora pojken!
Har du lagt märke till alla döda tvättbjörnar i den här stan?
Vi kan låtsas att du ger mig den här sjalen-
-och att den är värdefull för dig.
Förstår du?
Med ett vänligt ord.
- Här. - Nej! Med ett vänligt...
- Jag vet inte vad du... - "Jag tänkte att du kanske frös."
- Jag ska gå, och du ger mig den här. - Jag tänkte att du kanske frös.
Nej, du måste...
- Den här sjalen... - "Den här sjalen..."
..."är en liten bit av mig som följer med dig."
- Den här sjalen är en liten bit av mig... - Du måste titta på den!
Som om den betyder nåt.
Den här sjalen är som... en liten del av mig som följer med dig.
- Jag droppade min parfym på den. - Bra.
- "Får jag stjäla en kyss?" - Ja.
Nej! Du ska säga så.
Får jag stjäla en kyss?
Ja.
Ja...
Mår du inte bra?
- Gjorde jag dig illa? - Nej, inte alls. Jag...
Du är bara så snäll.
Och varsam. Och jag är inte van vid det.
Snälla, låt mig gå.
- Låt mig gå. - Men jag betalar.
Jag måste gå. Snälla?
- Var försiktig. - Hur så?
Charlie?
Charlie! Charlie?
Charlie!
Där är du ju.
- Gå. - Okej, okej...
Charlie?
Charlie. Vakna.
Charlie, du måste vakna.
- De kommer. Du måste upp. Kliv upp! - Nej...
Mamma säger att du ska kliva upp.
Ta på dig stövlarna.
- Charlie? Kan du skjuta? - Inte i det här skicket.
Våga inte spy på mig.
Ska ni redan lämna Mayfield?
Okej...
Nu tar vi det lugnt.
Vi har pengar. Säg bara hur mycket Mayfield betalar.
- Ni lever inte länge nog för att få veta. - Det är lustigt...
De finns så få ord för att beskriva Mayfield.
Mayfields whisky, Mayfields hotell, Mayfields skit...
- Charlie, låt mig sköta det här. - Mayfields tvättbjörnar...
Hör på. Min bror är berusad.
Kan ni inte säga hur mycket ni vill ha?
Eli... Det handlar inte om pengar.
Det handlar om rykte.
- De vill döda bröderna Sisters. - Håll käften.
Prestige...
Herregud!
Warm sa att han behövde investerare till en guldvaskningsidé.
Jag visste varken ut eller in. Jag tyckte att han var en pajas.
Men jag tänkte att om kommendören var intresserad var det nog nåt bra.
- Lämnade Morris nåt brev till oss? - Nej. De reste bara tillsammans.
Jaså?
Varför ville du döda oss?
Jag upprepar frågan.
Jag insåg att Warm hade nåt värdefullt och skickade några män efter dem.
- Så nu är det fler som jagar Warm? - Ja.
Okej, Mayfield. Du kommer inte att gilla det som sker härnäst-
-men du måste betala för att du la dig i.
Öppna kassaskåpet.
Nej... Aldrig.
Helvete!
Du borde nog säga nåt till dem.
Efter en rad dramatiska händelser...
...som helt och hållet var hennes eget fel...
- Mayfield är död. - Inte så!
Har du inget mer positivt att säga?
Min bror och jag har goda nyheter. Ni kan byta namn på den här jävla stan!
En sak vet vi i alla fall nu. Vi vet att Morris har bytt sida.
Jag har aldrig tyckt om den mannen. Men det här tar verkligen priset.
Det är en sak jag inte förstår. Vad har Warm som är så intressant?
Kommendören skickar folk efter honom, Mayfield skickar folk efter honom-
- och nu ger sig Morris i lag med honom. Vad är det han har?
Han har en lösning.
Det är en kemisk produkt.
Man bara häller det i floden, så lyser guldet upp och man kan plocka upp det.
Du tror väl inte på sånt, Charlie?
- Du har stött på lurendrejare förut. - Ja, men kommendören trodde på det.
- Varför berättade du inte det tidigare? - Jag fick order att låta bli.
- Finns det nåt mer du döljer för mig? - Jo...
Kommendörens order är tydliga.
Innan vi dödar Warm ska vi, med vilka medel som helst, få ur honom receptet.
- Vi ska alltså tortera honom? - Ja, nåt sånt.
Hur långt framför oss är Mayfields män?
Om de är lika korkade som de vi dödade är det nog inte långt.
Jag trivs här. Här finns en slumpmässig energi.
- Vad fan betyder det? - Det känner man, dummer!
Vet du vad, storebror? Jag tror aldrig att vi har kommit så långt.
I fråga om oss och våra samtal?
Vad pratar du om? Jag menar rakt fram. Vi har aldrig kommit så långt rakt fram.
Jäklar, det här stället är rena Babylon!
När vi hittar Warm är det ingen idé att leta efter en lugn plats-
-för det finns inte i hela stan!
Dessutom är det ingen som bryr sig! Vi kan döda vem vi vill!
Jäklar! Alla har annat att tänka på!
- Vad finns det där inne? - Ett hotell?
Där tar vi in.
- Ser det inte lite dyrt ut? - Precis.
Där inne finns vattenklosetten och där är badrummet med varmvatten.
Här är ert rum.
Charlie! Kom och titta! Kolla här!
Lite tröst i osäkra tider...
Jag har funderat...
Vi kan åka tillbaka till Oregon City och säga att vi inte hittade honom.
- Och vad ska vi säga till kommendören? - Sanningen. Morris flydde med Warm.
Vi kan inte förväntas hitta dem utan minsta ledtråd-
- och dessutom vet vi inte om Mayfields män redan har hittat dem.
Okej. Vart vill du komma, storebror?
Med pengarna från Mayfield och det vi har hemma kan vi spola kommendören.
Varför skulle vi göra det?
Har du aldrig funderat på att lägga av?
- Och göra vad? - Jag vet inte.
- Vi kan öppna butik tillsammans. - Vad då för butik?
Lyssna. Vi har klarat oss länge.
Vi lever fortfarande och är inte för gamla. Det är vår chans att lägga av.
En butik? En utväg? Vad är det här för jävla nonsens?
Jaha...
Då vet vi att du vill lägga av.
- Lägg av, då. - Vad menar du med det?
- Skulle du fortsätta utan mig? - Självklart.
Jag behöver bara en ny partner.
- Rex har bett om jobb förut. - Rex?
- Rex kan inte hålla tyst. - Han är lydig som en hund.
- Jag kan fråga Sanchez. - Sanchez?
Skulle du lita på att Sanchez och idioten Rex skyddar dig?
Så som du skyddar mig?
Är det vad du intalar dig för att känna dig schyst?
Vi är bröderna Sisters.
Bröderna Sisters. Du och jag!
Du har bestämt dig. Det går bra för mig.
Det blir goda nyheter för kommendören.
Okej. Så...
...vi avslutar jobbet, och sen går vi skilda vägar.
Varför säger du så? "Skilda vägar."
Vad vill du att jag ska säga? Om jag fortsätter och du öppnar din butik...
- Menar du att vi inte kan träffas? - Vi kan träffas när jag är i stan.
- Om jag behöver underkläder... - Varför måste du vara så oförskämd?
Varför håller du samtalet på den nivån? Är det för att du är full?
Hallå där, storebror! Vad gör du här?
Jag har goda nyheter. Jag vet var de är.
Vad säger du om det?
- Hörde du vad jag sa? - Ja.
Bryr du dig inte? Vad är det med dig?
- Minns du vad som hände i går kväll? - Ja. Och...?
- Minns du att du slog mig? - Slog jag dig? Gjorde jag det?
Sluta låtsas att du inte minns.
Du slog mig, inför alla, och nu ger jag mig av, det kan du vara säker på.
Nej, vänta...
Okej, vad vill du?
Jag slår dig, du slår mig och sen är vi kvitt. Så slå till mig. Slå mig!
Herrejävlar!
Vad fan är ditt problem?
Jag gav dig en örfil. Jag slog dig inte med en spade!
Där ser man. Du minns ju!
Jag tror att jag tappade hörseln.
I morse vaknade jag på ett horhus och tänkte gå förbi inmutningskontoret.
Så jag gick och frågade om en Hermann Kermit Warm hade mutat in nåt område.
Inget. Jag tänkte precis ge upp när det slog mig.
Jag frågade om det fanns nåt registrerat på John Morris, och det fanns det.
American River, Folsom Lake. Bingo!
Nu vet jag vart de är på väg.
Jag vill gärna se hur man gör.
Ännu en idé för karriärbytet? Först skjortor, sen guldvaskning?
Jag fortsätter. Du gör som du vill.
Kom igen, Tub. Tub?
Kom nu.
Hallå?
Folsom Lake?
- Folsom Lake? - Det hållet.
- Hur långt? - Ungefär en dag.
I morgon tar vi dem.
Kom nu, Tub.
Hur är det, Tub? Ät lite gräs.
Tub... Jag beklagar, kompis.
- Tror du att det är de? - Ja. De kom hit snabbare än jag trodde.
- Man vet aldrig. - Vi dödar dem.
- Man kan inte döda folk så här. - Vi begraver dem, så hittar ingen dem.
- När kommendören inser det är vi borta. - Vi jobbar inte för kommendören längre.
- Vad gör ni här, då? - Vi jobbar inte för kommendören längre.
Så du bara råkade säga det?
Ja.
Du sa att vi inte jobbar för kommendören längre.
Ja.
Du är ett geni, Eli. Ett jävla geni.
Hur kom du på det, bara så där?
Du, Morris?
Morris? Vad tänker ni göra med oss?
Säga åt oss att springa och skjuta oss som kaniner? Dumpa oss i skogen?
Vad ska vi göra med dem?
Vi lämnar dem. De kommer att döda varandra eller bli uppätna. Vem bryr sig?
Vi tar hästarna och mulan, vaskar det sista och sen kommer vi aldrig tillbaka.
- Ska vi lämna utrustningen? - Vi köper nytt i Sacramento.
Är det nån där?
Är det nån där, sa jag! Är det nån som hör mig?
Ja. Vad vill ni?
Vi vaskar nedströms och har slut på proviant.
- Har ni nåt över? - Vi betalar San Francisco-priser.
- De ser inte ut som guldgrävare. - Det är de inte heller.
- Jag hörde inget svar! - Ni fick inget! Inte ett steg till!
- Är din revolver laddad? - Jag tror det.
Ta fram den då, för tusan!
Jag sa åt er att stå stilla och tänker inte upprepa mig. Vi har inget att sälja.
- Åk tillbaka dit ni kom ifrån! - Dra åt helvete!
Morris! Du!
Lämna oss inte här! Morris!
John, se upp!
- Hermann! - Jag är oskadd.
- Låt oss hjälpa er. - Ge oss nycklarna, din jävla idiot!
- Ni har inte en jävla chans. Kom igen! - De är många fler.
Vad väntar du på? Vill du ta livet av oss?
Helvete!
- Är det Mayfields hantlangare? - Det ser så ut.
Hörni! Innan det går alltför långt har vi nyheter till er.
Mayfield är död!
Ni kommer aldrig att få betalt. Tycker ni verkligen att det är värt det?
Så länge ni ser oss skjuter ni som galningar.
När vi kommer över och ni inte ser oss längre slutar ni.
Fattar ni?
- Redo? - Ja. Kör.
Helvete!
...helgat varde ditt namn...
Vad snackar du om?
- Charlie? - Ja?
Om Morris går med på det har jag ett förslag.
Ni får behålla hälften av det ni hittar. Den andra halvan går till företaget.
- Och företaget är du och Morris? - Ja.
Eller... Inte riktigt. Företaget är vår falangstär.
- Vad då, sa du? - Falangstär.
Vi ska bygga ett samhälle i Texas.
Ett drömsamhälle som styrs i en anda av sann demokrati och samägande.
- Säger du det, så... - Har du några invändningar?
- Det är ditt problem. - Så då är vi överens om det ni hittar?
- Inga problem. - Jag håller med honom.
- Lysande.-John? - Du vet att jag inte tycker om det här.
Jag är med, men jag är på min vakt.
Se mig i ögonen när du säger det.
- Se mig i ögonen, din jävel! - Det gör jag, Charlie Sisters.
- Vill du veta vad jag ser? - Nu räcker det.
Jag ber er.
- Jag går och lägger mig. - Har du fortfarande ont i benen?
- God natt, Hermann. - God natt.
Han måste ändra på sig.
Han litar inte på er, och det kan man förstå.
Han ändrar sig. Det gör vi alla.
Vi har inga alternativ.
Det är vätskan. Den är frätande.
Jag trodde att det skulle räcka att spä ut den. Vi får fetta in huden.
- Har ni redan prospekterat? - För två dagar sen.
Funkade det?
Bättre än jag kunde föreställa mig.
Kom igen nu, Tub! Kom igen!
- Vad håller ni på med? - Vad då? Vi kan inte sova.
Varför ska jag då hålla vakt?
- Charlie, kom ner hit. Det gör dig gott. - Kom nu!
Kom nu, det är ingen poäng. Vi kan ändå inte sova.
Tror du verkligen på det där tramset om idealsamhället?
- Vad vill du att jag ska säga? - Jag vet inte.
Men alla med lite vett borde inse att det låter som rena smörjan.
- Varför tror du att jag är här? - För guldet, precis som vi.
Javisst, för guldet.
- Vad tänker du göra med det? - Spendera det.
Hinner du det, med tanke på alla du dödat, kommendören och ditt drickande?
Du blir nog inte särskilt gammal.
- Skulle ert idealsamhälle göra skillnad? - Jag kan inte tala för dig.
Men för egen del-ja.
Eller så är det ett trick.
En fälla för lättlurade.
Är det så?
Vet du vad, John Morris? Du är en arrogant jävel.
Vet du vad, Charlie Sisters? Jag bryr mig inte om vad du tycker!
Fasen...
Tub!
Eli?
- Vad gör du här nere? - Ingenting.
Vi ska till dammen och se om vattnet har klarnat.
- Ser du det? - Jag tror att Charlie har förändrats.
Betyder det att han inte tänker försöka döda oss?
Vore det inte konstigt att diskutera det med dig?
Det är bättre att se saker i vitögat.
Jag frågade John Morris hur det kom sig att han jobbade för kommendören.
Han sa att han ville bryta sig loss från sin familj och söka äventyr-
-och det svaret var nog så ärligt.
Hur kommer det sig att du är här?
- Var det en okänslig fråga? - Nej.
Nej, men det är en lång historia.
Charlie har alltid varit våldsam.
När han hamnade i slagsmål slutade det illa.
När man dödar en karl får man hans far, hans bror och hans vänner efter sig-
-och så får man börja om från början.
En sak leder till en annan...
Jag måste hjälpa honom.
Han är min bror.
Hur är det?
Sätt dig ner.
Jag... jag vet inte.
Det är nog värmen.
Sitt ner en stund. Det går över.
Förlåt.
Jag förlorade min häst.
Han dog, menar jag.
Tub är död.
Han var en medelmåttig häst, men...
Jag trodde inte att jag skulle känna så här.
När vi var barn...
...dödade Charlie vår far.
Jag är äldst. Det borde ha varit jag.
Ångrar du det?
Ja.
Efter det blev Charlie aldrig sig lik.
Det här var väl en trevlig dag?
Kom du överens med Warm?
Och du med Morris?
Vad pratade ni om?
Om oss.
Om kommendören.
Och om pappa.
Han är lätt att prata med.
Vet du...
Jag har funderat på en sak.
Vad tror du att kommendören gör när han inser att vi inte kommer tillbaka?
Han skickar några män efter oss.
Och vi måste göra oss av med dem.
Och med alla andra han skickar efter oss.
Han kommer inte att släppa det.
Det kommer att bli ett blodbad.
Förr eller senare, för att få slut på det, måste vi döda kommendören.
Och efter det?
Tänker du ta hans plats?
Charlie?
Tänker du ta kommendörens plats?
Hur länge har du funderat på det?
När ni har hällt i lösningen-
- kommer Morris och jag att röra om i vattnet för att öka illumineringen.
När lösningen aktiveras... är det bara att ta hinkarna och börja jobba.
- Vi har ingen tid att förlora. Redo? - Redo.
Och... sluta.
- Vad är det som händer, Warm? - Vänta, bara.
Där! Titta!
Ja!
Tjusigt!
Mina herrar, om det börjar bränna - ta en paus och tvätta av er.
Jädra skit!
- Charlie, kom upp nu! Kom! - Vänta...
Här.
Det slutar verka... Det slutar verka!
- Vad sa du? - Det slutar verka!
Det slutar verka.
- Charlie, vad gör du? - Det är enda sättet!
- Nej, Charlie! - Sätt ner den!
- John! - Din jävla galning!
- John! - Hermann, nej!
Charlie!
- Vad hände? - John! John!
Kom! Vi måste skölja bort det.
Charlie!
Charlie...
Hjälp... mig.
Hjälp mig.
Hermann?
Kan jag göra nåt för dig?
Morris... Är det du, Morris?
Ja, det är jag.
John... Vart tog du vägen?
Jag var ute och hämtade ved.
John...
Det känns som om vi har känt varandra så länge. Så synd att du dog före mig.
Jag ville hjälpa dig.
Jag ville vara din vän.
Du är min vän, Hermann.
Tack.
Jag ska erkänna att mitt livs lyckligaste stunder har tillbringats i vildmarken.
Med ett generöst lager torr tallved på brasan brukade jag inte...
Jag brukade sitta med benen i kors och njuta av den gemytliga värmen-
- och betrakta den blå röken som slingrade sig uppåt.
Sällan ville jag byta bort dessa timmar i frihet-
-mot civilisationens överflöd.
Hårdare.
- Vad gör du här? - Det är några män utanför.
Sa du att de var här?
Sir? Några män frågar efter er.
- Vad då för män? - Ute på gatan. Tre stycken.
Rex... Satan!
- Eli! - Ja!
Charlie är visst slut.
- Vad vill du? - Jag? Kommendören skickade mig.
- Har ni nån bakdörr? - Ja.
Då går vi.
Charlie? Kom.
Kom ut, så får vi prata om saken!
Nej.
Hör du mig?
Ja, jag kommer!
Stick härifrån.
Satan!
Måste jag komma in och hämta dig?
Jag kommer ut!
Lägg ner vapnet och kom ut med händerna i luften. Bra.
- Helvete! - Din jävel...
Kommer det fler efter er?
Lägg av! Ge mig...
Kom nu.
Kom igen, Charlie.
Göm hästarna. Göm hästarna nu!
Kom nu. Kom...
Sitt still, Charlie.
Vill du ha lite mat?
Rex och Sanchez...
Och de andra, som vi inte ens känner...
- Är det verkligen smart att ta oss norrut? - Du vet varför vi ska norrut.
Du vet vad vi har kvar att göra.
Jag förlorade handen jag jobbar med.
Du kommer att vara helt ensam.
Skäms du för mig?
Menar du allvar?
Allt har förändrats så mycket.
Inom en vecka är vi i Oregon City, och då ska jag döda kommendören.
Har du tänkt på hur länge sen det var sen nån försökte döda oss?
Inte vet jag. Tre, fyra dagar?
Är inte det underligt, tycker du?
Kom.
Du går in genom dörren, tar trappan på höger sida och går upp till vänster.
Hans kontor är andra dörren till vänster.
- Hur många män brukar han ha där? - Det brukar sitta en utanför dörren.
Och en till i rummet längre bort.
Kondoleanser?
Fan.
Du måste vara besviken.
Ja. Lite.
Sir? Det är nog inga fler som kommer.
Går det bra om vi stänger kistan?
Visst.
Vänta.
Sir! Jag ber er...
Jag ville bara vara säker.
Kolla där!
Om ni kommer närmare skjuter jag er!
- Det är vi, mamma! - Det är dina söner.
Det är Charlie och Eli.
Mina söner?
Du store tid...-Varför kom ni tillbaka?
Vi ville träffa dig, mamma.
Om ni bara är på rymmen och vill gömma er vill jag inte ha er här!
Vi är bara trötta. Vi vill komma hem.
Vi kom för att träffa dig. Jag svär!
Lugn...
Ni luktar illa.
Jag ser att det är nåt som saknas.
Vi får tala om det senare.
Kaffe?
Tack.
Vet ni...
Jag väntade er inte. Men det visste ni förstås?
Det visste ni.
Det är varmt.
Är det varmt?
Distribution: TriArt Film Ansvarig utgivare: Eva Esseen
Översättning: Gabriella Eseland