Det var en skummel uke, for her er det du må forstå.
En populær TV-serie i dag, en stor TV-serie,
hva får den?
Ti millioner seere. La oss være sprø og si 15.
JESS OPPENHEIMER UTØVENDE PRODUSENT OG HOVEDFORFATTER
Fordi dette er en enorm suksess.
Her er det du må forstå.
I Love Lucy? Seksti millioner.
Ja. Det er lenge siden, men jeg husker den uken.
BOB CARROLL, JR. STABSFORFATTER
Det var en veldig skummel uke.
De er for lette å skremme.
MADELYN PUGH STABSFORFATTER
Jeg er fra Midtvesten.
Levde gjennom depresjonen og tørken. Jeg er ikke lettskremt.
Det var en skummel uke.
Kjøpesentrene pleide å ha lenge oppe på mandager,
så byttet de til torsdagskvelder. Vet du hvorfor?
Fordi ingen dro hjemmefra under I Love Lucy på mandager.
Det var en betydelig nedgang
i vannforbruk mellom 21.00 og 21.30 på mandagskvelder.
Ut av det blå.
Alle mistet nesten jobben.
Lucy og Desi mistet nesten livet.
Helt plutselig.
Du spør når de fikk vite det?
Samtidig som alle andre, fra Walter Winchell.
Jeg passet mine egne saker og hørte på Walter Winchell og pang.
På slutten av sendingen.
Dette er det du må forstå.
Det var ikke småtteri da Winchell avsluttet sendingen med å si...
Lucille Ball er kommunist.
Helt uten videre.
Lucille Ball er medlem av kommunistpartiet.
Ja.
Hun hadde sett artikkelen...
CONFIDENTIAL DESIS VILLE NATT PÅ BYEN
...om Desi da Winchell kom på.
Bladet kom på mandager. Hun fikk et eksemplar søndag.
Hva gjorde de da de hørte det?
Hva gjorde de?
Jeg vet ikke hva de gjorde,
men det var Lucy og Desi,
så de rev enten av hverandre hodet eller klærne.
Tiden er inne, Amerika, for Walter Winchell.
Presentert av Gruen, presisjonsklokken.
Gruen, den fineste klokken du kan bruke.
Den fineste klokken du kan gi, gir deg mannen...
Lucy, jeg er hjemme!
Hvor i helvete har du vært, din cubanske tulling?
Rolig.
Din skjørtejagende bongospiller.
Jeg spilte kort med...
Jeg spilte kort... Faen heller!
Si fra når det gjør vondt.
-Båten? -Ja.
-Vi spilte kort på båten. -Siden i går kveld?
-I 27 timer? -Ja!
-Og du kunne ikke ringe? -Nei.
-Hvorfor? -Jeg sov som en stein mye av tiden.
Det er morgendagens Confidential.
Hvorfor leser du det bladet?
Fordi mannen min er på forsiden med en annen kvinne,
så det fanget blikket mitt.
Det beskriver en natt på byen med deg...
Det er noens niese.
Det gir jeg faen i.
Det er Westinghouse-sjefen. Du var der. Det er fyrens niese.
Det bildet ble tatt i fjor sommer.
Du har rett. Dette ble tatt på Westinghouses firma-feriested.
-Ja. -Beklager.
Si: "Desi, beklager at jeg tviler på deg."
Nei.
"For jeg ser nå at dette bildet ikke ble tatt sist onsdag kveld,
"men for seks måneder siden,
"og jeg vil aldri betvile din kjærlighet igjen." Si det.
Nei. Og du gjør det igjen. Du uttaler det "Westin-gouse".
-Det er "Westin-gouse". -"Westinghouse".
Si "G-H-O-S-T".
"Ghost".
Du uttaler ikke en "H" etter en "G". "Westin-gouse."
Var alt i bladet oppdiktet?
Jeg har ikke lest det,
men om det ikke står at jeg spiller kort på båten...
-Nei. -Da er det oppdiktet.
Amor, få det inn i hodet ditt, du er den eneste jeg vil ha.
-Da er du en idiot. -Greit, kom hit.
...Komiteen for uamerikanske aktiviteter holder et hemmelig møte i California.
Den populære TV-stjernen
ble konfrontert med sitt medlemskap i kommunistpartiet...
-Vent! -Vent.
Hva?
...til neste søndag kveld på samme tid...
Hva sa han?
Han sa at den mest populære av alle TV-stjerner ble...
Ble konfrontert med sitt medlemskap i kommunistpartiet.
Ja.
Han kan ha snakket om Imogene Coca.
Faen ta deg, han snakket ikke om Imogene Coca.
MANDAG
MANUSGJENNOMGANG
Dette er tull.
Det er tull, og det vil bli verre før det blir bedre.
Lille Rusty Hamer?
Da han signerte kontrakten sin, eller vergen,
hvem enn som signerte for ham, måtte han signere et lojalitetsløfte.
Visste noen det?
Bill?
Bill.
-Snakker hun til meg? -Ja.
-Så hun vet at jeg er her, hun kan se meg? -Ja.
Visste du at Rusty måtte signere et lojalitetsløfte?
-Jeg vet ikke hvem Rusty er. -Fra Danny Thomas Show.
-Han heter ikke det. -Jo.
-Den minste gutten? -Ja.
Rusty er karakteren, ikke skuespilleren.
Begge er Rusty. Rusty Williams spilles av Rusty Hamer.
-Og Hamer er kommunist? -Han er sju år.
-Han er interessert i politikk? -Nei!
Han er sju, og de fikk ham til å signere et lojalitetsløfte.
Poenget var at dette er ute av kontroll.
Hvorfor heter han ikke Rusty Thomas?
Er du full?
Klokken er 10, Vivian, så selvfølgelig.
Bob, Jess og jeg var oppe hele helgen og jobbet med manus.
På vegne av oss alle,
vil jeg si at vi verdsetter din respekt.
Du vil ikke at jeg skal lese dette edru.
Nok uformelle fornærmelser nå.
Fornærmelsene mine liker ikke å pynte seg.
Fortell birolleinnehaveren at vi ikke jobber for ham.
Dere jobber for meg!
Det dere alle må forstå, er dette.
Her er det dere må forstå.
Vi er alle anspente.
Seriøst, var det alt?
Vi er anspente, og kuren er å bare lage episoden.
Normal produksjonsuke.
Vi trenger noen til å spille Lucy og Ricky, det er viktige roller.
De er på Desis kontor og møter kanalen og sponsoren.
Dette er over før showkvelden.
-På den ene eller andre måten. -Ja. Nei.
Hør her. Dette er over innen showkvelden, sa jeg.
Bill sa: "På den ene eller andre måten." Galgenhumor. Jeg sa: "Ja..."
-Jo før du slutter å snakke. -Ja.
Alle kjenner hverandre, men la oss ta runden. Joe?
-Joe Strickland, CBS. -Howard Wenke, også CBS.
Roger Otter, Philip Morris.
Irwin Gotlieb, advokat for Desilu.
Sam Stein, advokat for Lucille Ball.
Tips Tribby, VP for PR for Philip Morris.
Om Winchell var sikker, hadde han brukt navnet hennes,
det ville ha vært hovedsaken.
Og i morges ville vi lest om det
-på forsiden av enhver avis, ikke sant? -Jo.
De har det ikke.
Forstår du at CBS kan være bekymret for at det er "noe" å "ha"?
Jeg forstår ikke.
Fortell meg hva som skjer.
-Ikke snakk sånn til kona mi. -Skal du banke meg?
Hun gjør det.
Så vi er ferdige med introduksjonene?
Jeg er ikke kommunist, har aldri vært det, men teknisk sett er jeg det.
Skjønner du hva som skjer her? Dette er ikke morsomt.
Ja, jeg skjønner hva som skjer, og det ikke er morsomt.
-Lucy... -Faren min døde da jeg var ung.
Jeg ble oppdratt av min mor og bestefar, Fred C. Hunt.
Alle andre enn Howard skal gå.
Philip Morris betaler for serien.
Og de får valuta for pengene, så gi oss et øyeblikk?
Hun røyker en Chesterfield.
Kan hun røyke et av de sju merkene Philip Morris tilbyr?
Greit. Takk.
Fred C. Hunt, bestefaren min, var medlem av partiet.
Dette var tidlig på 30-tallet. Jeg var i 20-årene.
Han brukte aldri ordet "kommunist". Men brydde seg om arbeiderne.
Han oppdro min lillebror og meg,
og jeg ville glede ham, så jeg krysset av boksen.
Den gang ble det ikke ansett som stort verre enn å være republikaner.
-Har du vært på et møte? -Nei.
-Aldri? -Nei.
På en fest,
-og senere fant du ut... -Nei.
Har du abonnert...
Hele mitt forhold til kommunisme er for 20 år siden. Et kryss.
Hvorfor kommer dette ut nå?
Komiteen undersøkte henne og renvasket henne.
I forrige uke innkalte William Wheeler til et spesielt møte her ute,
et privat møte,
kalte henne inn igjen, og derfor sitter vi her.
Ingen har plukket det opp?
Ingen aviser har plukket opp historien.
Ingen nyhetskanaler, inkludert din.
Kanskje.
Kanskje vi slipper billig unna. Vi vet ikke ennå.
Når vet vi det?
Om dere filmer på fredag, har dere fortsatt en serie.
Greit.
Du og jeg har opplevd verre enn dette.
-Har vi? -Nei.
Det var det jeg trodde.
Du.
Var alt sammen bare oppspinn?
Fire sider, 1500 ord.
Er du morsom nå?
Det er andre gang noen har spurt meg om det.
Jeg er Lucille Ball. Når jeg er morsom, vet du det.
-Fant de på alt sammen? -Synes du ikke vi har viktigere problemer?
-Fant de på alt sammen? -Ja!
Jeg var på båten og spilte kort. Og jeg er sint på dem.
Jeg skal gjøre noe med det.
-Men akkurat nå... -Prioriteringer.
Du har rett.
-Si det igjen. "Desi, du har rett." -Nei.
Alt blir bra.
Jeg tillater ikke at noe skjer med deg.
Det gjør jeg ikke.
-Det har du aldri gjort før. -Jeg vet det.
Jeg har sett andre gjøre det i filmer jeg har vært i.
Herregud, gammer'n, dette er ikke vanskelig!
Rusty Hamer spiller Rusty Williams på The Danny Thomas Show.
Han går i andre klasse og måtte signere en lojalitetsed
i kontrakten, som er stygt gjort. Det er ikke forvirrende.
Det heter ikke The Danny Thomas Show,
det heter Make Room for Daddy. Ikke belær meg om komedie.
Om Rusty er kommunist, skal jeg banke opp en sju år gammel gutt.
-Greit for meg. -Jeg er ferdig.
Det der var morsommere enn noe du har skrevet så langt i år.
-Det er ikke... Jeg har skrevet masse... -Nei.
God morgen!
-Regisserer Don Glass denne uka? -Det ordner seg.
Dere lurer på hva som skjer.
Uansett støtter vi deg 1000 %.
Jeg vil gjerne vite det før jeg forplikter meg.
For lenge siden krysset Lucy ved et uhell av feil boks på velgerregistreringen.
Første akt av en ny episode.
-"Lucy blir svartelistet." -Ingen spøk.
Du spøkte, jeg bare...
Sist uke vitnet hun i et lukket møte.
-Hun ble renvasket. -Greit.
Ja? Hun ble renvasket.
Winchells informasjon var feil.
Ingen aviser plukket det opp. Så la oss lage programmet vårt.
Jess, det er din scene.
I Love Lucy, episode 204. Sesong to, episode fire.
"Ethel og Fred krangler."
Manus av Bob Carroll, Madelyn Pugh og meg.
-Tre av dere for å skrive dette? -Gi deg.
Donald Glass er tilbake i regi, så la oss gi ham en applaus.
Godt å være tilbake.
Første akt, interiør, Ricardoenes stue, natt.
Unnskyld meg. Donald?
-Ja. -God morgen, jeg er Lucille Ball.
Det vet jeg godt.
Jeg ville være sikker. Du har ikke vært her på en stund.
Er det fordi du går gjennom puberteten?
Jeg ser ung ut. Det gjorde jeg for lenge siden,
og jeg har ikke vært her fordi jeg har regissert Danny Thomas.
-Med kommunistgutten? Dra til helvete. -Gud.
Du trenger ikke dra til helvete, men du må vite at Danny vitser,
få gjør det bedre. Jeg gjør fysisk komedie.
-Jeg har sett alle episodene. -Seksti millioner andre også.
Er ingen av dem profesjonelle TV-regissører?
-Hun tuller. -Jeg vet det.
Jeg erter deg litt.
Det er min måte å si at jeg ikke har tillit til deg.
Vi har ikke fått en god start i dag.
Jeg aner ikke hva faen du snakket om.
-Des, jeg ber deg, ikke spør. -Ikke noe problem.
Denne serien er laget av Desilu Productions,
hvis president snakker til dere nå.
De neste 30 minuttene
vil jeg ikke høre et ord som ikke er i manus.
-Scenen er din. -Takk.
"Lucy legger siste hånd på et fancy middagsbord,
"porselen, sølvtøy og så videre. "
Bordet er dekket til fire, men det er bare tre stoler,
skulle ha skrevet det i sceneanvisningene.
Teknisk sett er det to stoler og en pianobenk.
-Til sammen? -Tre stoler.
"Lucy legger siste hånd på et fancy middagsbord. Porselen...
"Bordet er dekket til fire, men det er bare tre stoler.
"Døren åpnes og Ricky kommer inn.
"Lucy hører ham ikke. Ricky lister seg bak henne.
"Ricky legger..."
-Hvorfor ikke? -Beklager?
Hvorfor hører hun ikke?
Han dekker øynene hennes og sier: "Gjett hvem?"
Jeg forstår at det er et oppsett at Lucy ikke må høre ham.
Jeg forstår bare ikke hvorfor, i en liten leilighet,
Lucy ikke hører, eller ser inngangsdøren åpne seg
når hun står fire meter fra den.
-Vi skal jobbe med det. -Takk.
"Ricky lister seg inn og dekker øynene hennes med hendene."
-Gjett hvem det er? -Bill? Pat? Sam?
-Nei. -Ralph?
-"Ricky reagerer på dette." -Nei, det er meg!
Ja, selvfølgelig.
Vent litt. Skal vi tro
at Ricky tror at Lucy virkelig ikke vet at det er ham?
Gjør du dette nå?
At Ricky ikke bare tror at Lucy ikke kjenner stemmen hans,
som har cubansk aksent,
men at han virkelig tror det er sju andre menn
som jevnlig kommer inn i leiligheten?
Hun har et godt poeng. Hun har fire eller fem gode poeng.
Vi skriver en bedre vits, eller så vet Ricky at Lucy tuller.
Vi kan endre navn. Pedro, Pablo, José.
-Hva? -Fordi de er spanske navn.
Jeg mener latinske navn. Cubanske navn.
Takk for oppklaringen, professor.
-Jeg bare... -Ok.
"Ricky snur henne rundt."
-Nei! Det er meg. -Ja, selvfølgelig.
"Hun knipser og later som om hun ikke husker navnet hans."
Veldig morsomt.
"Ricky kysser henne og ser bordoppsettet."
Gjester til middag? Hvem er det?
"Lucy ignorerer ham."
-Liker du de nye vannglassene? -Hvem kommer til middag?
Er ikke bordet vakkert i kveld?
-Lucy, hvem er det? -Noen folk.
Lucy...
Hvem kommer til middag i kveld?
"Hvem"? Du mener foruten meg og deg?
-Glem det. Hva heter de? -Fred og Ethel Mertz.
Vent litt.
Du sa at de kranglet og var sure på hverandre.
Det er de.
-At de ikke snakket med hverandre. -Det gjør de ikke.
-At han bodde på herberget. -Han gjør det.
-At hun har kastet ham ut. -Det har hun.
Om de ikke gjør det, han gjør det og hun har det, hvorfor?
Vel...
Lucy Esmeralda McGillicuddy Ricardo.
Det er fint, men begynner rytmen å bli oppbrukt?
Vi fikser det.
For vi vil leve opp til kvaliteten du var vant til på RKO.
Det var modig.
Det var...
Det var en spøk om skrivingen på RKO og...
-Ja? -Åpenbart ikke en fornærmelse mot Lucy.
Det vil si, det kan ha vært en fornærmelse mot Lucy.
Som var veldig uvanlig. Lucy og jeg var nære.
Vi tar det fra side to.
Hun var alltid kritisk til skrivingen.
Hun stilte spørsmål ved alt, men den uken...
...var det som om livet hennes var avhengig av om en vits var B eller B+.
"Hun prøver å gå forbi ham,
"men han blokkerer henne."
Det var et Broadway-show kalt Too Many Girls.
Det var grusomt.
En av stjernene i Too Many Girls var Desi.
Too Many Girls.
RKO bestemte seg for å gjøre et veldig dårlig Broadway-show
om til, utrolig nok, en enda verre film.
De beholdt Desi, men den kvinnelige birollen gikk til
dronningen av B-filmene, Lucille Ball.
Et par dager før filmingen startet,
var Desi på en lydscene og jobbet med et piano, en tromme og Ann Miller.
Her er det du må forstå.
Du har aldri møtt en kjekkere og mer sjarmerende mann enn Desi.
Et stykke bortenfor sparkepikene står Lucy,
som var ugjenkjennelig
fordi hun fremdeles spilte i Dance, Girl, Dance,
som en burlesk jente banket av halliken sin.
Så hun var ugjenkjennelig.
Slik møttes de.
Hun kunne riste maracas
Han kunne spille gitar
Men han bodde i Havana Og hun nede i Rio del Mar
Og hun ristet maracasene I en portugisisk bar
Mens han spilte i Havana Som var veldig langt derfra
Men etter hvert
Fikk han jobb med et band i Harlem
Hun fikk jobb med et band i Harlem
Han sa: "Jeg er attraksjonen"
Hun sa: "Jeg er stjernen her"
Men de giftet seg endelig Og se nå hvor lykkelige de er
Så rist maracasene dine
Kom og spill gitar her!
Tusen takk!
-Mr. Arnaz? -Ja.
Desiderio Alberto Arnaz y de Acha III,
men kun min mor kaller meg det.
-Desi. -Angie.
Jeg gleder meg til å jobbe med deg.
Jeg gleder meg også, Angie.
-Patty. -Patty.
-Kort for Patricia? -Ja.
-Også en korpike? -Sparkepike.
-Greit. -"Husker du første gang vi møttes?
"Du var frekt oppmerksom, men nå er du ubehagelig likegyldig."
Hva?
Det er en replikk fra filmen vår, dumming.
Kjenner vi hverandre?
Nei.
Desi. Jeg er Daisy.
"Husker du første gang vi møttes?"
Jeg ville ha husket om vi møttes.
"Du var frekt oppmerksom, men nå er du ubehagelig..."
-Vent! Var det deg? -"...likegyldig."
Det var meg, ja.
Dette studioet har gode sminkører.
"Jeg er Angie, jeg er i koret.
"Jeg vil bare si at når jeg drikker, kler jeg av meg."
Jeg må spørre,
hvordan visste du at Patty var kort for Patricia?
-Jeg heter Desiderio Alberto Arnaz... -Jeg har ikke så god tid.
Og du er Lucille Ball.
Bruk en replikk på meg du aldri har prøvd på noen. Om du tør.
Vil du lære å danse rumba?
Greit, bra.
Og ja, det vil jeg.
Aldri i verden at du ikke har brukt den før.
Jeg prøver ikke å være frempå.
Det vil være nyttig for rumba-nummeret ditt i filmen.
Jeg har ikke et rumba-nummer i filmen.
-Ingen rumba? -Nei.
Det er et tegn på et dårlig skrevet manus.
Vel, vi burde danse til noe annet.
Ja visst.
Hvorfor kom du til Hollywood?
Jeg ble sparket ut av New York.
-Seriøst. -Jeg mener det.
Jeg ble sparket ut av skuespillerskolen fordi jeg ikke var god nok.
Gi deg.
Nei.
Jeg fikk litt modellarbeid.
Jeg ble sparket som Ziegfeld-jente, men ansatt som Goldwyn-jente.
Og det fikk meg hit.
Hvorfor kom du til Hollywood?
Bolsjevikene brente ned huset mitt.
Så en annen grunn.
Ja.
Lucille
Det er ikke mye som rimer på Lucille
Bastille
Men hvem ville skrive en sang om det?
Jeg lånte en del av smokingen din.
Det følger med bukser, men jeg har dem på.
Ikke lenge, kompis.
Så...
Ja?
Kan jeg kalle deg Lucy?
Jeg tror vi bør holde dette profesjonelt, eller hva?
-Jeg spøkte. -Jeg også.
Fin tørr levering.
Hva er din... ambisjon?
Min ambisjon? For i kveld? Var jeg ikke tydelig?
Nei, jeg mener ikke ambisjon. Hva mener jeg?
-Mål? -Nei.
Fremtiden.
Drømmer.
-Mine fremtidsdrømmer? -Jeg burde holdt meg til ambisjoner.
-Intervjuer du meg? -Ja.
Greit. Jeg bor i et lite hus.
Ambisjonen er å bo i et større hus.
Ambisjonen min er å bo i et hjem.
-Som et gamlehjem? -Ikke et hjem, ikke en institusjon.
Et hjem.
Med en familie og middag.
Kan jeg stille et upassende spørsmål?
Hvorfor jeg ikke er gift?
Jeg skulle spørre deg hvorfor du ikke er filmstjerne.
Hvorfor spiller du den kvinnelige birollen i Too Many Girls?
Jeg har kontrakt hos RKO. Jeg spiller rollene de gir meg.
Karrieren min har gått så langt som den kan. Jeg har nådd marsjhøyde.
Og jeg er tilfreds med det.
Så jeg vil være i fred.
Jeg vil ha et hjem.
Du har mer talent enn rollene dine har tillatt deg å vise.
-Hvordan vet du at jeg har talent? -Fordi jeg har talent.
Du kan være en seriøs skuespiller. Du burde vært en stjerne nå.
-Men... -Men hva?
Det er noe med din fysikk.
-Du er... -Halvnaken?
Ja visst.
-Men... -Men?
Du... Det er ikke noe engelsk ord.
Hva betyr det?
Det betyr at du er "kinetisk begavet".
Har ingen merket det?
Beklager. Jeg må bruke telefonen for å ringe forloveden min.
Klart det.
Vent, hva?
Det tar bare et øyeblikk.
Forloveden din?
Utgående linje, takk.
Ikke at jeg ikke har...
Jeg fikk bare følelsen av at vi...
-Et øyeblikk. -Ja.
I går kveld følte jeg...
Det er meg. Du elsker ikke meg og jeg elsker ikke deg,
du er utro så ofte du kan, og jeg later som om jeg er dum,
så jeg flytter ut.
Jeg sender noen for å hente klærne mine, ok?
Elsker deg.
Men, du vet, egentlig ikke.
Jeg avbrøt deg. Hva var det du sa?
Skjermen blir svart. Episode over.
-Takk. Notater ovenpå. -Tilbake på scenen om en time.
-Greit. Vi sees. -Greit.
Sees snart, kjære.
-Det er galskap. -Ja?
Jeg trodde du ville nekte å jobbe med henne.
Mener du det?
Du er ikke glad i kommunister.
Nei.
Jeg er mindre glad i komiteen.
Greit.
Des.
Da soldatene kom
etter familien din,
hvor skummelt var det?
Du gir meg det blikket som sier: "Ingenting skremmer meg."
De drepte alle dyrene.
Ja. Ikke for mat, de drepte bare alle dyrene.
Jeg vet fortsatt ikke hvorfor. Det er...
Det er mulig
at vi alt har laget den siste episoden av serien.
Denne serien, alle som jobber her, Desilu, Lucys karriere, min også.
Det kan ha tatt slutt i går kveld, og vi vet ikke ennå.
Er du gal? Jeg blir veldig redd.
Jævla galskap.
Lucy?
Kom inn.
Madelyn gikk over streken, og jeg skal snakke med Jess.
-Nei, jeg bryr meg ikke om det. -Det gjør jeg.
-Du sa at jeg krysset av feil boks. -Hvem?
I sted. Du sa at jeg krysset av feil boks.
Det krever færre ord å si det enn sannheten.
Får det meg ikke til å virke for dum til å delta i et demokrati?
Det var enklere, og det angår ingen.
Nei, det angår åpenbart alle.
Ikke fortsett å sjekke avisene.
Jeg har folk som gir meg beskjed når en redaktør tenker på det.
Noe er galt med historien, det er derfor ingen rapporterer om Winchell.
Nei. Confidential-historien.
Det er det som blir plukket opp.
ELSKER DESI VIRKELIG LUCY?
Herregud.
TIRSDAG
BLOKKEPRØVE
-Jeg liker denne, Tommy. -Du kler den fargen.
-Jeg liker den veldig. -Jeg kan snurpe den bak.
-Jeg kan lage en dypere utringning. -Ikke på CBS.
Men likevel, nå snakker vi. Dette er bra.
-Skal jeg ta frem noen sko? -Ja.
Ja?
-Det er en fin kjole. -Det synes jeg også.
Låner du den fra kostymer til en cocktailfest?
-Et middagsselskap. -Hvor?
Leiligheten til Ricky og Lucy Ricardo.
-Er dette til serien? -Lucy inviterte Ethel.
-Viv. -Jeg vet det, men hør.
Jeg tror Lucy inviterte henne på middag,
hun tror hun blir spleiset med en fyr.
Hun vil se fin ut.
Noe nytt for karakteren.
Karakteren er fremdeles Ethel Mertz, vel?
Ja.
Ikke gjør det.
"Elsker Desi Lucy løst?"
De tok seg tid med den.
"Hvis naboer hører rasende skrik etterfulgt av lyden..."
Skjer det ikke nok med...
Jeg ville bekymret meg...
"...uten å måtte undersøke... Den rødhårede fruen..."
Har du noen gang i livet tatt dette på alvor?
Jeg tar ekteskapet mitt på alvor.
Og Desi sa?
"Lucy, jeg har ikke vært med noen jente siden jeg så deg."
-Så tro ham. -Jeg tror ham.
Bildet er gammelt. Vi var sammen.
Han spilte kort på båten på onsdag.
-Du ville vært bekymret for hva? -Hva?
Du sa: "Du ville bekymret deg..." og jeg avbrøt deg. Winchell-sendingen?
Ja.
Jeg får ikke velge én. Jeg er bekymret for begge deler.
-Den første tingen, den andre... -Forstått.
Hva med den tredje? Hva sa de?
Gårsdagen var ikke dagen å fortelle dem om den tredje tingen.
-Greit. -Vi gjør det nå.
Først Jess, så kanalen, så Philip Morris.
Kunne vært verre.
Hvordan da?
Du kunne spilt Ethel.
Greit.
Er Lucy for lenge i telefonen i starten?
Vi hører bare én side av samtalen. Blir vi for lenge på messen?
Du trenger ikke å skrive ned alt vi sier her.
-Vi vet det når det fungerer. -God morgen.
-God morgen, Des. -Hei.
Mary Pat, kan vi få rommet et øyeblikk?
-Så klart, Mr. Arnaz. -Takk.
-"Så klart, Mr. Arnaz." -Hun er hyggelig.
-Du har nok problemer. -Du er ikke i trøbbel.
-Vi må snakke sammen. -Nei, ikke si at...
Nei, det er ok. Ingen har plukket opp historien.
Greit. Ut fra ansiktet til Lucy
-trodde jeg... -Jeg er gravid.
Det var ikke det jeg skulle si.
Det er det vi kom for å snakke om.
Vi skulle ha denne samtalen i går,
-men andre ting... -Ja.
-Dette er et dobbeltslag. -Det er ikke et slag. Jeg skal ha barn.
Hva gjør vi nå?
Det virker som om ingen gratulerte,
men det er umulig, siden de er våre nærmeste venner og kolleger.
-Nei, Lucy. -Du har rett.
-Fantastisk. Gratulerer. Et barn til. -Takk.
-Mazel tov, begge to. -Gratulerer.
-Veldig glad. -Kjempeglad.
-Ja. -Veldig spennende.
Så...
Ja.
Med Lucie var jeg på størrelse med en telefonkiosk.
Dere har omtrent sju uker
før dere må begynne å gjemme meg bak esker og stoler.
Og så sju uker til før jeg ikke får plass i bildet.
-Hva gjør vi? -Gjør?
-Vi har gjort alt som er å gjøre. -Hvor etterlater det oss?
Uten noe valg. Lucy Ricardo skal få en baby på TV.
-Nei. -Hvor mange manus er klare?
Fem foran produksjonen. Filmer fire og skriver ni.
Fire. Ingen skade skjedd.
Men dropp manuset for episode ni.
-Ok. -Så nei.
Episode ni er nå: "Lucy forteller Ricky at hun er gravid"
og vi tar det derfra. Hva er den?
-Hvilken? -"Lucy drar til Italia."
-Vi vil sende dere til Italia. -Hvorfor?
Ville være fint å forlate settet.
Hvorfor drar de til Italia?
-En ferie. -De ferierer ikke i Europa,
de drar til Grand Canyon, Niagara-fossen.
Jobb. Ricky har en konsert i Roma.
-Og hva gjør Lucy? -Hun tråkker druer.
Lucy og Ethel drar til en italiensk vingård.
-Hvorfor? -Vi vet ikke ennå.
Og hun tråkker druer.
Er denne vingården på 1800-tallet?
-Tråkker de ikke druer lenger? -Nei.
Vi finner vingården der de fremdeles tråkker druer.
Kom inn.
-Si, signora, du tilkalte meg. -Ja.
Er det noen vingårder her omkring?
Jeg vil vite hvordan de lager vinen, plukker druene,
hvordan de presser ut saften med føttene.
I Turo lager de fortsatt vin på den måten.
Lett.
-Hvorfor vil hun dra til en vingård? -Vi vet ikke ennå.
Hun har audition for en italiensk film.
Hva har det med å tråkke druer å gjøre?
-Rollen. -Hun er akkurat den typen jeg trenger.
Rollen som en vakker italiensk rødtopp som...
Tramper på druene.
Vi kommer dit. Poenget er, Lucy i et kar med druer i fem minutter.
Jeg ser det for meg.
Hva kan skje i druekaret? Hva kan hun gjøre?
Det spiller ingen rolle nå. Vi må tilbake...
Kanalen vil ikke tillate det, og ikke Philip Morris heller.
-Lucy. -Bare vent.
-Hun mister en ørering. -Der er det.
-Hva? -I druene.
Utsett den til neste år.
De drar ikke til Italia mens hun er gravid.
Vedder lønnsslippen min mot din på at CBS ikke lar oss bruke ordet "gravid".
"Lucy forteller sannheten."
Madelyns idé.
-Rett etter at jeg foreslo den. -Folkens.
Ricky vedder at Lucy ikke kan gå to dager uten å lyve.
Vi setter henne i situasjoner som gjør det vanskelig.
Greit! Den er startet. De neste 48 timene.
-Ok. -Greit.
Jeg gleder meg til å høre deg i morgen, Lucy.
Hvorfor det?
Vi spiller bridge hos Carolyn, husker du?
Nei!
Jeg kan ikke tilbringe ettermiddagen med tre kvinner
og måtte snakke sant.
Jeg ringer og sier jeg er syk.
Hun klarer 47 timer, helt på tampen...
-Her er det. -Ricky får besøk av skatteetaten.
Fyren vil spørre om noen tvilsomme
skattefradrag Ricky gjør krav på. Lucy sitter også i stua.
Når hun blir bedt om å samarbeide, kan hun ikke lyve, så...
-Et morsomt premiss. -Ja, det er det.
Dropp skatteetat-scenen.
-Det kan bli en bra scene. -Når jeg skriver den, så.
Ricky Ricardo elsker Amerika. Å være amerikaner.
Han ville aldri snylte på skatten.
-Det er relaterbart. Alle gjør det. -Ikke jeg eller Ricky.
Spesielt når kona blir anklaget for å være uamerikansk.
Finn noe annet og begynn på den første graviditetsepisoden.
-Hør på meg! -Hva?
-De vil ikke la oss gjøre det. -La det være mitt problem.
Gjerne, men det er veldig mye mitt problem.
Så i stedet for å snakke om jævla druer, hvorfor...
Det du må forstå, er dette.
De står fritt til å ta oss av luften resten av året
mens de fortsetter å betale oss
og svarer på spørsmål om hvorfor morskap er for dristig for CBS.
Men noe sier meg at de ikke kommer til å gjøre det.
I stedet tror jeg Medietilsynet
gir dere en liste over begrensninger,
som kan bety at du vinner veddemålet.
Dere tre vil sikkert takle det utmerket.
Du ba meg være hyggelig.
-Bra? -Ja.
Jeg bryr meg ikke om hva din første tanke var,
men de første ordene dine var ikke bra.
Og hva var det med deg under manuslesingen?
Beklager, hun klaget på alle sceneanvisningene.
Prosessen hennes.
-Det skjer vanligvis privat. -Ja.
Etter ditt råd, kanskje en gang iblant
de første ordene ut av munnen hennes kan være "bra manus".
Er dette riktig uke for denne dritten?
-Hei! -Vi har visst en viss suksess.
Vi er slitne av å jobbe med denne ukas manus.
Er du trøtt? Trenger du en lur?
-Kan jeg snakke med deg, sjef? -Klart det.
Jeg er utøvende produsent.
Du kan ikke herse sånn med meg foran andre. Min serie.
-Madelyn hadde 100 % rett. -Ricky betaler skatt.
-Jeg skjønner. -Og vi skal få babyen i serien.
Det er ingen sjanse for at de sier ja.
Det er ingen sjanse for at de sier ja til deg.
-Fikk du med deg alt? -Ja.
Det var en spøk.
Tilbake til rett før Vivian kommer inn.
"Når spiser vi?" Klar, og handling.
Når spiser vi? Jeg har levd på peanøttsmørbrød.
Den replikken må få deg bort til bordet.
-Du må gå over til bordet på den. -Hvorfor?
Så du kan se bordet,
se at det er dekket på til fire og si neste replikk.
Kommer det flere?
Tja, Fred, jeg tok meg den frihet å be en ung dame være bordkavaleren din.
-En ung dame? -En søt ung rype.
Jøss, kom med henne.
-Vent. -Hva?
Når jeg sier: "Jeg tok meg den frihet å be en ung dame være kavaleren din",
bør Ricky ta en slurk vann for å unngå å le.
Når jeg sier "søt ung rype", bør han få vannet i halsen.
-Jeg liker det. -Jeg også.
Tanken på Ethel som en søt ung rype burde få Desi til å kveles.
-Det er 15. -Ok.
Det er 15 minutter.
-Jeg skal være morsom på fredag. -Når kan vi forvente at du er morsom?
"Hva som får en mann til å forlate hjemmet
"har forvirret koner siden Adam og Eva."
Det holder.
"La oss ta en av landets mest kjente ektemenn."
-Kan du det utenat? -Jeg har pugget verre ting.
Det er en tabloid.
"Med en velformet, rødhåret snelle som Lucy ventende hjemme,
"ville Desi være dum nok..."
Slutt.
"...til å feste i Hollywood som en ungkar? I så fall, hvorfor?"
-Det er oppspinn. -Tjue millioner lesere vil vite det.
-Lucy. -Tjue millioner og én.
Hvor mange ganger må jeg 'klare hvor jeg var og hva jeg gjorde?
-Hvor mange ganger må du 'klare? -Jeg får ikke nok av den vitsen.
De dokumenterer en hel kveld. Noen i gjengen din er en tyster.
Gjengen min.
Den kvelden de snakker om, var jeg med Red Skelton og Xavier Cugat.
-Hvem tystet? -Fant de på det ut av ingenting?
Jeg hørte på Winchell at du var kommunist.
Det var sant, din idiot!
-Ja. Dårlig eksempel. -Og jeg krysset ikke av feil boks.
Ok, beklager det.
Jeg tror deg.
-Jeg bare tuller. -Bra.
Nei, du får andre problemer i stedet.
Hva da?
Du kommer ikke hjem lenger. Vet du det?
-Du bytter emne raskere enn... -Hold følge, det er ikke vanskelig.
Jeg spurte om du visste at du ikke kommer hjem lenger?
Selvsagt kommer jeg hjem. Iblant går jeg til båten og spiller kort.
Vi drikker, det blir sent, det er lettere å sove på båten.
Før var det én gang i uken, så to ganger. Nå er det fire-fem ganger.
Jeg drar hjem etter jobb. Du drar til båten.
Du spurte meg en gang hva ambisjonen min var.
Og du likte svaret mitt.
Hun brukte ordet "hjem" mye. Hun snakket om å ha et hjem.
Lucy eide tre hus, men noen ganger, når hun var deprimert,
sa hun at hun ikke hadde noe hjem.
De stakk av og giftet seg, og de kjøpte en ranch i Chatsworth.
De var dypt forelsket og fryktelig lykkelige.
Det du må forstå, er at de ikke var så lykkelige.
De så hverandre aldri.
Desi og orkesteret hans var booket på Ciro's.
Lucy hadde kontrakt hos RKO.
Desi var ferdig på jobb rundt 04.00.
Lucy måtte være i hår og sminke klokken 05.00.
De møttes på toppen av Mulholland.
-Hva har vi her? -Desi!
Mange valg.
Bare ett valg for meg, og hun har en kraftig høyre hook.
Vi så midnattshowet og det klokken 02.00.
Takk skal du ha.
Jeg regnet det ut.
I løpet av en uke ser jeg deg en tjuendedel
så mye som trombonespilleren din.
Lær å spille trombone, så gir jeg deg jobben hans.
Hvor vanskelig er trombonen?
Det ville vært bedre om vi ikke brukte den lille tiden vi har
på å krangle om hvorfor vi ikke har mer tid.
Ikke få meg til å føle meg sur for å ville se mannen min.
Du.
Jeg kan bli hjemme og bli vartet opp av kona mi.
Det ville fullføre bildet amerikanerne har av cubanske menn.
Hvilket hjem snakker du om?
Eller du kan slutte i filmbransjen og bare være min kone,
men det kommer vel ikke til å skje?
Nei.
Hva med å komme til klubben oftere for å se showet?
Filmen min åpnet for fem dager siden.
Vil du virkelig at jeg skal komme til klubben?
Hvorfor ikke?
Greit.
De kaller meg cubanske Pete
Jeg er kongen av rumba
Når jeg spiller maracas Går jeg chick-chicky bom chick-chicky bom
Ja, jeg er cubanske Pete
Jeg er vanviddet i min hjemlige gate
Når jeg danser
Går alt chick-chicky bom Chick-chicky bom
Señoritaene synger Og som de svinger seg
Med denne sombreroen er det veldig fint
Så fullt av krydder
Og når de danser Bidrar de med en lykkelig klang
El maraquero synger en sang
Hele dagen lang
Hva har vi her?
Lucille!
-Ikke i det hele tatt. -Hei, Lucy.
Vi elsket deg i filmen.
-Kan du signere den til Phil? -Takk. Klart det.
ONSDAG
KAMERABLOKKING
Kom inn.
-God morgen. -Hei, Maddie.
Er Lucille Ball en trussel mot den amerikanske livsstilen?
En trussel mot forfattere, kamerafolk og Desi, men det stopper der.
-Har du hatt en slik uke? -Nei.
Vi jobber i Hollywood. Vi får slike uker
før komiteen er ferdig.
-Se hva du fortsatt kan gjøre. -Fortsatt?
Jeg angret før jeg sa det. Jeg kan ikke gjøre det, og jeg er bare imponert.
-Hva har du der? -Jeg tok med frokost til deg.
-De sa du ikke hadde spist, men... -Jo.
En kopp kaffe og en halv grapefrukt.
Jeg har toast, bacon, egg og poteter.
-Nyt. -Det er til deg.
Veldig søtt av deg, men nei takk.
Har du gått ned i vekt?
Ja.
Du ser bra ut.
Takk.
Vi sees på scenen.
-Madelyn? -Ja?
Hvem sa at jeg ikke spiste frokost?
Jeg vet ikke.
Jeg tror...
...det var Tino. Den høye servitøren.
Ok.
Ja.
Herregud.
Ennå ikke noe snakk om Winchell-historien. Jeg tror vi slapp unna.
-Kanskje. -Kanskje? Howard?
Det er mer. Ingen av oss overlever dette.
Howard.
De avdekker noe nytt, jakter på det opprinnelige vitnesbyrdet, noe.
-Men det er mer. -Ikke mer å avdekke.
-Det er ikke mer. -Lucy er gravid.
Ja, det.
-Hva? -Lucy er gravid.
Med en baby?
Hvordan? Jeg er ikke sikker på hvilke ord jeg skal bruke.
Hvor mye gravid er du?
Jeg trodde ikke du visste ordene.
Han mener hvor...
I prosent av ni måneder, hvor er du...
Noen burde filme dette.
-Hun er gravid i 12. uke. -Det betyr...
For tolv uker siden knullet jeg mannen min.
Hun begynner å vise om seks uker,
og en måned etter det vil det ikke la seg skjule.
-Dette er ikke et problem. -Nei.
Dette har skjedd før. Jeg vil ikke nevne navn,
men det har blitt håndtert.
-Snakker han om å få meg drept? -Nei.
Du bærer en kurv med tøy, står bak stoler, sitter med en pute.
Det er flotte ideer, spesielt at Lucy bærer tøy i alle scener.
Eller står bak stoler.
Hvor i Ricardoenes stue er disse gigantiske stolene?
Lucy og Ricky pusser opp. Forfatterne kan få litt moro ut av det.
Kanskje de får fikentrær.
De måtte være Redwood-trær, og jeg måtte stått bak dem.
-Hva foreslår du? -At Ricardoene får barn.
-Hva mener du? -Jeg sa det ville bli slik.
Lucy Ricardo blir gravid i serien.
En serie av åtte episoder som starter med at Lucy forteller Ricky nyheten
og slutter med babyens fødsel.
Nei.
Du kan ikke ha en gravid kvinne på TV.
-Hvorfor ikke? -Fordi det er fjernsyn.
-Vi er i folks hjem. -Gravide kvinner kaster ofte opp.
Jeg kan det hvert øyeblikk.
-Kan jeg si noe? -Nå er jeg spent.
Hvis Lucy er gravid, tenker publikum på hvordan hun ble det.
-De sover i hver sin seng. -Vi skyver sengene sammen.
-Nei. -Nei.
Vi må sette ned foten. Dere kan ikke gjøre det. Dermed basta.
Miss Rosen, vil du komme inn med en skriveblokk og penn?
Sekretæren min.
Hva gjør du?
"Til Mr. Lyons, styreleder i Philip Morris."
Ikke bring Mr. Lyons inn i dette.
"Mr. Lyons, alt avhenger av deg.
"Du betaler for serien, og jeg gjør det du bestemmer."
Mr. Lyons involverer seg ikke på dette nivået.
"Det er én ting jeg vil at du skal forstå."
Desi.
"Vi har gitt deg den mest populære TV-serien,
"og frem til nå har de kreative avgjørelsene vært i våre hender.
"Nå forteller de oss at Lucy og Ricky ikke kan få en baby."
Det var ikke det jeg sa.
"Hvis du er enig med dem,
"informer dem om at vi ikke godtar at de sier hva vi ikke skal gjøre, med mindre
"de fra og med neste episode, også forteller oss hva vi skal gjøre.
"Med vennlig hilsen og så videre." Takk. Og send det som telegram, takk.
Ja, sir.
Det var ikke engang derfor jeg giftet meg.
Det var det.
Stille. Prøven er i gang.
Lucy, slipp meg ut herfra!
Knyt opp frakken.
Ikke før dere slutter fred.
Jeg slutter aldri fred med ham etter det han sa.
Hva med det du sa til meg? Hun sa at moren min ligner en vesel.
-Si unnskyld, Ethel. -Nei.
Kom igjen, Ethel. Fortell ham at du er lei deg.
Jeg beklager at moren din ser ut som en vesel.
Nå, Ethel.
Han burde være mer omtenksom.
Jeg ga jeg ham de beste årene av mitt liv.
Var de de beste?
Greit. Nå er dere skuls.
Hva er betingelsene for å slutte fred?
-Han burde... -Vi burde gå tilbake til middagsbordet.
Hva var det?
Vi burde gå tilbake til middagsbordet.
Gitt tiden, tror jeg vi bør gå videre.
-Det var bra. -Nei. Det var det ikke.
-Hva? -Bra. Det var ikke bra.
-La oss gå tilbake. -Hva skjer?
-Hun vil gå tilbake. -Til hva?
-Middagsscenen. -Hva?
-Middagsscenen, din fyllik. -Har vi noen til å spille Ethel ennå?
Greit. Kom igjen.
-Videre eller tilbake til middagsscenen? -Tilbake.
Side 15. Dette er fremdeles scene A.
Fra: "Han snyter meg ikke for middag."
-Tilbakestill kameraer og rekvisitter. -Hva var galt med scenen?
-Du var i den. -Bill.
-Noe grunnleggende. -Jeg kan finne ut av det.
-La oss alle gjøre våre egne jobber. -Jeg slår ham til han blør.
-Dekker forsikringen det? -Jeg har platina-planen.
-Bra jobbet. -Klar?
Stille, takk, vi øver.
Fra "Du har rett, han snyter meg ikke for middag."
Klar...
Og... action.
Jeg... Du har rett. Han snyter meg ikke for middag.
Bra.
Sett dere ned, alle sammen.
Vi har ikke flere stoler.
Dere to har vel ikke noe imot å dele?
-Roastbiffen burde være oppskåret. -Det blir den.
-Hvordan er den? For mye fett? -Absolutt.
-Han mener kjøttet. -Nei, kjøttet er fint.
Gjør greia deres. Kom igjen.
Perfekt.
-Ja? -Går videre.
-Blir her. -Hvorfor?
-Vi må finne bevegelsene. -Bill og jeg kan gjøre det.
-Ikke at jeg ikke har tiltro... -Dette er kamerablokking.
Vi kan jobbe med scenen i morgen.
Jeg ville foretrekke at vi gjør det nå.
Jeg må bruke min myndighet som regissør.
-Hva? -La oss ta en pause.
-Den er ikke nå. -Ti minutter.
-Ti minutter. Vi går tilbake til scene A. -Nei.
Kanskje ikke. Vanskelig å si.
Fortell meg hva som skjer.
Vet du hva jeg tenker?
I starten burde det være tydelig at jeg dekker på pent.
Det burde være blomster i en vase.
Og jeg prøver å få dem perfekte.
Jeg kutter en av stilkene, men nå er den for kort.
Jeg kutter de andre. Nå er de for korte.
-Jeg forstår. -Hva synes du?
Jeg tror du har et lite sammenbrudd.
-Jeg mente om blomstene. -Fortell meg hva som skjer nå.
Hvorfor er dette så vanskelig å forstå?
Middagsbordet fungerer ikke, og det må det.
Det er byggesteinene i drama.
Viv.
Det er ikke deg eller Bill.
Middagsscenen. Det er Donald Glass.
Det blir morsomt.
Det er jeg sikker på.
Kan ikke bli bedre før det blir ille.
-Kryss trinn én av listen. -Ja.
Ok.
Går det bra?
Hør her, vi har laget 37 episoder.
Lager du 37 av noe, vil en av dem være den 37. beste.
Vår ble regissert av Donald Glass.
Kjære, komiteen vil ikke basere sine funn
-på denne ukens... -Faen ta komiteen. Jeg sa det.
Det er serien. Om du ikke teller garderoben hans,
forstår ikke Glass de bevegelige delene av fysisk komedie.
Det er alt.
Poenget mitt er at du ikke er problemet.
-Luce? -Ja?
Madelyn ga meg frokost i morges.
Arme riddere, bacon og poteter.
Hun sa at noen så at jeg ikke spiste frokost.
Hun syns jeg hadde blitt tynnere.
-Ja, du ser flott ut. -Hun er stabsforfatter.
Hun gir ikke folk frokost.
Jeg vet ikke hva du spør om. Det høres ut som hun...
Hvordan visste hun at jeg ikke hadde spist?
Jeg vet virkelig ikke.
-Det var deg, ikke sant? -Ja.
Det skal jeg ha, når jeg lyver, gir jeg det opp ganske fort.
-Beundringsverdig. -Takk.
Du ba henne gi meg frokost og kommentere mitt vekttap.
La meg forklare hvorfor.
Hvorfor?
Jeg synes du bør droppe denne dietten.
-Den fungerer. -Den er ikke bra for deg.
-Jeg føler meg topp. -Det er ikke bra for Ethel.
Nei.
Vi er bestevenner. Jeg vil ikke krangle.
Jeg sendte litt frokost...
Du sendte den med Madelyn og en melding.
Og nå en ny melding, som er at jeg ser for bra ut.
Vi vil ha deg i samme vekt som da du fikk rollen.
-Ellers er det ille for Ethel? -Ja.
Eller ille for deg?
Greit.
Ingen vil slutte å elske Lucy når du er gravid.
Du er ikke en pin-up.
Takk for det, Viv.
Jeg sier ta det med ro, det er alt.
Alle står skulder ved skulder med deg,
og ingen føler seg morsom fordi vi er livredde,
og du hjelper ikke ved gå etter alle som jobber her
og gjøre det foran hele crewet.
De fleste amerikanske kvinner ser ut som deg, ikke meg.
De vil se seg selv på TV.
Hva i helvete skriker dere to om?
-Ingenting. -Ingenting.
Jeg tar formiddagsluren på rommet.
Gjør du ikke vanligvis det mens vi øver?
Jeg vil høre mer av de Moss Hart-vittighetene i serien.
Ikke bekymre deg. Vekten kommer alltid tilbake.
Jeg kan ikke holde den i sjakk.
-Denne samtalen gikk dårlig. -Den var kjempebra.
Jeg har definitivt lyst til å opptre for titalls millioner mennesker nå.
Greit, så ...
Ok.
-Lucille. -Ja.
Bli med og ta en drink.
Klokken er 10.00.
Den er sikkert 10.15 et sted.
Vi må tilbake på scenen.
-Tror du de vil vente på deg? -Bill...
Mrs. Arnaz vil ta litt tid for seg selv
-og hun kommer når hun kommer. -Trolig om 15 minutter.
Ja.
Si til rekvisitter at jeg må ha hagesaks i åpningsscenen.
-Mottatt. -Kom.
Vi må fastslå at jeg dekker et fancy bord.
Ikke forklar det.
-Jeg skal klippe en blomst. -Han bryr seg ikke.
Den blir kort. Jeg kutter de andre.
-De blir korte, og så videre. -Skjønner.
Jeg trenger hagesaks.
En saks er ikke sterk nok til å klippe stilkene.
-Han tenker på å drepe deg nå. -Greit.
-Gå. -Ja.
KUN ANSATTE DESILU STUDIOS
Det regner. Går det bra med håret ditt?
Det går bra.
Helt siden jeg begynte med denne serien, preller regnet av håret mitt.
Det er nyttig.
Jeg ante ikke at dette stedet var her.
De liker å holde en lav profil.
Kan ikke tenke meg hvorfor.
Hva slags folk går på bar en onsdag morgen?
En eklektisk gruppe.
Hva vil du ha?
Jeg tar en stivkrampesprøyte.
-Jim Beam. To. -Ok, Bill.
Jeg trodde du og Desi hadde en avtale. Du drikker ikke på jobb.
Avtalen er at jeg ikke er full på jobb.
-Har du sett meg full på jobb? -Ville jeg visst det?
Nei.
-For den nye babyen din. -Greit.
Er de høflige, eller kjenner de oss ikke igjen?
De har ikke fjernsyn.
Hvorfor tenkte jeg ikke på det?
Kjære deg, jeg leser sju aviser hver dag.
Når har du tid til det?
Det er 30 minutter mellom løpene på Santa Anita,
og det tar meg ett minutt å velge hest.
-Er du ikke på jobb? -Vi har veddemålsagenter og telefoner nå.
Vet alt om det. Spilte i en Damon Runyon-film.
I ingen av de sju avisene
har jeg lest noe om at Lucille Ball er kommunist.
-Jeg hører ikke noen snakke om det. -Siden når snakker du med noen?
Jo mindre du snakker, jo flere ting hører du.
Jeg har ikke hørt noe, så...
...problemer hjemme?
Problemer hjemme?
-Ja. -Nei.
Jeg vil veldig gjerne ha problemer hjemme,
men problemet er ikke så mye hjemme.
Noen ganger i uken.
Han spilte kort på båten onsdag...
Vet det. Bildet er seks måneder gammelt. Jeg var der da det ble tatt.
Hvorfor var han ikke hjemme? Med meg og datteren vår?
Mannen din er forelsket i Amerika,
mer enn noen annen siden George M. Cohan,
som elsket Amerika så høyt at han skrev den samme sangen fem ganger. Ok?
Desi elsker Amerika like høyt som ham.
Han er fortsatt cubaner.
Jeg vet det.
Verdenen han kommer fra har en snever definisjon av manndom.
-Det vet jeg også. -Mannen er mannen.
Og ikke for ingenting, men kvinnene er fornøyde.
-Har du spurt dem? -De ser fornøyde ut.
Jeg skjønner.
-Men det er verken her eller der. -I grunn ikke.
Han er fascinert av deg, Lucille.
Og han savner deg når du er på to forskjellige steder.
Det gjør han, jeg er et vitne.
Det trenger han ikke. Vi bor i samme hus.
Han må det. Det er det jeg sier.
Han må tilbringe tid borte fra deg
-så at han kan føle at han ikke... -Spiller annenfiolin.
Jobben min er å navigere mannlige egoer.
Hvorfor styrer du settet da?
Hvorfor styrer du øvingene? Du gjør det rett foran ham.
Jeg kan ikke prioritere regissørens følelser over seriens helse.
Jeg kunne ikke brydd meg mindre om Donalds følelser. Han er elendig.
Men det takler vi, for vi lager ikke Onkel Vanya.
Skjønner. Men middagsbordet må være presist.
Jaså? Jeg var bare i vaudeville 40 år,
så jeg aner ingenting om tingene du snakker om.
-Jeg vet du vet. Jeg sier bare... -Du gjorde det foran Desi, er poenget.
La meg fortelle deg noe om Desi. Han styrer serien.
Hver kreative beslutning går gjennom ham.
Hver forretningsbeslutning, kanalen, Philip Morris...
Og som om ikke det var nok, er han kameraklar på mandag.
Det tar meg fem dager å få en latter.
Han herjer i manusgjennomgangen.
Og tro meg, den mannen er ingens annenfiolin.
-Hvor mange vet det? -Vet hva?
At Desi er sjefen.
Hvor mange vet det?
Det var et øyeblikk der
da Lucy skulle bli en seriøs skuespillerinne i seriøse filmer.
Hun skulle konkurrere om roller med Crawford, Hayworth.
Kunne vært Lucy i All About Eve, og vet du hva?
Hun ville vært en suksess.
Det var nesten sånn.
Et øyeblikk der.
Desi!
Lucy?
Hva skjedde?
Punktert hjul.
Like nede i veien.
-Og du forlot bilen der? -Jeg spurtet det siste stykket.
Hva skjer? Løp du med en flaske champagne i hånden?
Å ta den med...
Mer festlig.
Jeg fikk den.
Jeg fikk rollen.
-Hvilken rolle? -Jeg fikk rollen.
The Big Street.
Du sa den skulle gå til Rita Hayworth.
Problemer med timeplanen.
Så gikk de til Judy Holliday. Problemer med timeplanen.
Jeg fikk den kvinnelige hovedrollen i The Big Street.
Det er enormt.
Jeg spiller mot Henry Fonda.
Men når begynner filmingen?
Om to uker.
Jeg er fortsatt andpusten.
-Det er Damon Runyon. -Jeg vet det.
Jeg leste manuset og er veldig glad, Lucy.
Men jeg gledet meg til du skulle bli med på turné.
Rita Hayworth hadde problemer med timeplanen.
Du også.
Tror du ikke jeg vil være
i samme by på samme tid som mannen min?
-Hva... -Jeg vet det.
Hver avgjørelse jeg tar er basert på å være nær deg.
-Hver eneste avgjørelse. -Ja.
Men åpenbart ikke hver eneste avgjørelse, hva?
Du vet hvor mange år jeg har stukket hodet inn i bildet,
sagt noe stygt og forsvunnet.
Små drittroller i filmer jeg ikke ville betalt for å se
om kinoen var det eneste stedet med klimaanlegg.
Om The Big Street blir en hit,
får jeg rollene som går til Rita og Judy og Bette.
Hvilken Judy?
-Holliday. -Henne.
Hvem er baseballspilleren du snakker om?
Han som satte seg ned og lot Lou Gehrig starte den rekken?
Wally Pipp.
-Gehrig var erstatteren hans. -Reserve.
Og fyren hvilte én dag.
Gehrig kom på, og ble der i 40 år.
Fjorten, og det var Wally Pipp.
Tenk om Pipp hadde problemer med timeplanen
og Lou Gehrig turnerte med mannens latinske orkester.
Det ville ha endret baseballhistorien.
Og historien til latinsk musikk.
Rita Hayworth er Wally Pipp. Jeg er Lou Gehrig.
The Big Street er Yankees.
Jeg forsto metaforen for lenge siden.
Du trenger ikke å turnere. Du kan bli i byen.
-Og gjøre hva? -Selge ut Ciro's hver kveld.
Vi er ikke et husband.
Jeg vil selge ut New York.
Jeg vil selge ut i Chicago og Miami også.
Jeg vet det.
Åtte uker.
Jeg kommer dit du er i helgene.
Det vil være viktig at du ikke forelsker deg
fra mandag til fredag.
Avtale.
Skal vi åpne champagnen og bade nakne i bassenget?
Den champagneflasken er i praksis en granat nå,
men alle de andre ideene dine var bra.
Lucy, herregud.
Du skal bli filmstjerne.
Er du komfortabel med det?
Er jeg komfortabel med det?
Den flasken har komisk timing.
Jeg har vært på dette studioet i nesten ti år.
Jeg har aldri vært på presidentens kontor.
Mr. Koerner er ikke presidenten, han er produksjonssjefen.
Nestkommanderende.
Likevel. Høyere enn jeg har vært før.
-Ja, sir. -Send henne inn.
Du kan gå inn.
Lucille.
-Charles Koerner. -Lucille Ball.
-Liker du Lucille eller Lucy? -Lucy er greit. Begge er ok.
-Lucy. -Greit.
Skal jeg kalle deg Charlie?
Alle så gode som du var i The Big Street
kan kalle meg Betsy om de vil.
-Takk skal du ha. -Vær så snill, sitt.
Takk.
Det er en helt ny side av deg vi aldri har sett.
Hvor har den vært?
Begravet under dårlige filmer.
Jeg har hørt deg si en variant av den vitsen før.
Gi meg flere filmer som The Big Street, så slipper du å høre den igjen.
Vi dropper kontrakten din, Lucy.
-Det er ikke en spøk. -Den var god.
RKO dropper kontrakten din.
Jeg forstår ikke.
Vi har ingenting for deg.
Men det...
Dette skjer fort.
-Big Street var en hit. -Hos kritikerne.
Billettkontoret ikke ble nedrent,
-men dere tapte ikke penger. -Nei.
-Vet du hvordan filmen ble fullført? -Det har ikke med det å gjøre.
Damon Runyon forlot byen før filmingen startet,
regissøren vervet seg i hæren under etterproduksjonen
og klipperen vår døde. Han døde rett og slett.
-Det var mange hindringer. -Det er riktig.
-Leste du anmeldelsene? -Svært imponerende.
Mer enn imponerende.
Dette har ingenting med deg i The Big Street å gjøre.
Det burde ha alt å gjøre med min opptreden i The Big Street.
Jeg viste hva jeg kan,
og det er bare starten på det jeg kan gjøre.
Det er bare begynnelsen.
-Sikker på at dette ikke er en spøk? -Det er en tøff bransje.
Jeg vet det! Jeg har vært i den siden jeg var 14.
Men du er 35 nå.
Og det er problemet?
Nei, problemet er at du virkelig er 39, ikke sant?
Går ikke 39-åringer for å se filmene dine?
Vil de ikke se historier om seg selv?
Du leverte for oss da Judy Holliday og Rita Hayworth
var i andre filmer, og vi ville ikke miste Fonda.
Dette studioet har en forståelse med Metro og Warner,
og de låner oss Holliday eller Hayworth,
så vi har rett og slett ikke nok til å berettige å holde deg under kontrakt.
Judy Holliday gjør én ting veldig bra, men bare én ting.
Jeg vet hvordan du har det akkurat nå. Jeg har hatt denne samtalen 100 ganger.
Det overrasker meg, for du er elendig til det.
Kan jeg foreslå noe?
Radio.
-Hva faen sa du til meg? -Du har stemmen til det.
Det er mye du kan gjøre med stemmen din.
Du burde tenke på radio, Lucy.
Du burde dra til helvete, Betsy.
Lucy?
-Hva gjør du? -Jeg leser manus.
Klokken er tre på natta.
Jeg vet det.
Jeg er full også.
Jeg vet hvorfor du liker å drikke. Jeg skjønte det først for to timer siden.
-Leste du noen gode filmer? -Dette er radiopiloter.
Jaså?
Ja.
Det er ikke noe galt med radio.
Jeg gjør det hele tiden.
Du er bandleder.
Du vet at Bataan også var en hit.
-Jeg hørte deg ikke. -Bataan var en hit.
Jeg var god.
Jeg fikk kjærlige anmeldelser og gjorde ikke mye ut av det.
Det ville ført til bedre roller, bortsett fra at jeg måtte,
hva kaller du det, kjempe i andre verdenskrig.
Og nå de små drittrollene i filmer
du ikke ville betalt for å se
om det var det eneste klimaanlegget...
-Des... -Jeg får dem ikke.
TORSDAG
GJENNOMGANGER
Er du sikker på at bandasjene er falske?
Ja.
-Sikker på at det går bra? -Ja, kjære. Jeg har det bra.
La meg hjelpe.
Bra at Mertzene hadde markisen oppe.
Kjære, det var min feil.
Nei, det var min feil, kjære.
-Var vi ikke dumme? -Jo.
-Vi skal aldri krangle igjen. -Kjære.
-Går det bra, Lucy? -Ja, jeg har det bra.
-Er du sikker? -Ja.
-Takk og lov at det gikk bra. -Hvorfor det?
Jeg sa til Ethel at spøken var min idé, hun ble sint og dro hjem til moren.
Nei.
Vi kutter. Bra.
-Er det lunsj? -Det er en times lunsj.
Vi gjør notater etterpå og går igjen.
-En rask ting? -Bordscenen blir bra.
Nei. Jeg ville uttrykke min alvorlige bekymring
for Rickys inngang i starten.
Jeg tok det opp mandag. Det er ingen nye sider.
-Fordi det vil fungere. -Hør på meg.
Ok.
Akkurat nå trimmer Lucy blomstene. Ricky åpner døren og kommer inn.
Vi må kutte blomstene.
Ikke kutte blomstene, jeg mener kutt blomstene.
Jeg kunne ikke forstå forskjellen mellom de to lesningene.
-Vi må kutte delen med blomstene. -Hvor lenge?
Omtrent et minutt.
Vi kommer tilbake til blomstene.
Inngangsdøren åpnes, Ricky kommer inn, Lucy verken ser eller hører ham,
som er uvanlig fordi inngangsdøren er der,
og vi har etablert at
Lucys øyne og ører er koblet til hjernen hennes.
-Vi kjøper lureriet. -Unnskyld?
Vi kjøper det. Lucy er så fokusert på å gjøre bordet pent
at hun ikke merker at Ricky kommer inn.
-Jeg kan jobbe med det. -Ok.
Ricky går stille bort, legger hendene over øynene hennes og sier:
"Gjett hvem det er."
Og så sier Lucy: "Bill? Sam? Pat? Ralph?"
-Ja, hun erter ham. -Ja. Det er klart.
-Ricky svarer... -"Nei."
Nei. Og sceneanvisningen for Ricky sier: "Rasende".
"Nei!" Han er opprørt. Lucy fortsetter ertingen.
-"George, Julius, Stephen, Ivan?" -Ja.
Vi endret det til "Pedro? Julio? Juan?"
Fordi det er spanske navn. Jeg mener meksikanske. Cubanske. Latinske.
De er brasilianske navn. Tyrkiske.
-Er du ferdig? -Vi nærmer oss overtid.
-Ja. -Lucy gjetter noen navn.
Ja, ertende.
Og manuset indikerer at Ricky tar hendene fra Lucys øyne,
-snur henne og sier... -"Nei! Det er meg!"
Så, spørsmålet mitt igjen, Jess,
er om Ricky virkelig tror at det kan være åtte forskjellige menn
som regelmessig kommer inn i leiligheten, og høres ut akkurat som Desi Arnaz?
Tror du vi sier at Ricky er dum?
Jeg tror dere sier at publikum er det. Det vil de ikke tilgi.
-Tar du betalt for disse timene? -Masse.
For vitsens skyld vil publikum ta spranget med oss.
Men du trenger en busslast med ortopeder når de lander.
-Jess. -Vi snakker etter lunsj.
-Jeg har en idé. -Jeg har folk på randen av overtid.
-Lucy jobber med blomstene. -Vi kutter blomstene.
-Ikke bokstavelig talt... -Jeg kan ikke gå igjennom det igjen.
Ricky åpner døren, kommer inn, lukker døren,
som vi har sett ham gjøre i 37 episoder. Lucy anerkjenner ham ikke.
-Du beskriver manuset. -Ja.
Men i stedet for gjetteleken bare står Ricky der.
Han forstår ikke, i likhet med oss, hvorfor Lucy ikke ser ham.
Han står der et øyeblikk, to,
og deretter lystig, på en litt overdrevet måte
som vi har hørt ham gjøre 100 ganger, sier han:
"Lucy, jeg er hjemme."
For Ricky er det morsomt.
Du, Luce? La oss snakke om det etter lunsj.
-Jim. -Det er lunsj.
Én time. Tilbake på scenen for notater.
Vent litt!
Desi, fungerer det for deg?
-Fungerer perfekt. -Vi snakker om det etter lunsj.
Det måtte fikses.
-Vi kan få mer ut av "hykler". -Ja.
Som hva da?
Som at Lucy snur seg til Desi og sier:
"Godt å vite at jeg er gift med en hykler."
-Og Desi retter seg opp og sier... -"Hykler!"
Snur seg til Fred og spør: "Hva er en hykler?"
Fred forklarer: "En person som sier én ting, men gjør en annen."
-Desi sier: "Takk", snur seg til Lucy... -"Ja?"
Det er bra.
-Akkurat det jeg ville foreslå. -Jeg foreslo det først.
Ved å avbryte meg.
Hvordan tror du jeg ble en kvinne i et komirom?
-Passer det nå? -Madelyn hadde en god idé.
Vi filmer begge og ser hvilken som får mest latter.
Det var min idé.
Dårlig idé.
-Det er ikke din dag. -Kan vi snakke på kontoret ditt?
Ja, klart det.
Hva er galt med å filme begge versjonene?
Du vil være på gulvet under showet, ikke sant?
-Jeg vil være der jeg alltid er. -Der publikum ser deg?
-Jeg antar det. -Siden vi gjør begge deler,
hva med å gjøre det én gang med buksene på og én gang uten?
-Det er ikke det samme. -Jo.
Og jeg vil ikke gjøre versjonen uten bukser foran 200 mennesker.
Det er ikke det jeg må snakke med deg om.
Du skal vel ikke si at du er gravid igjen?
Jeg er fortsatt gravid fra før, men nei.
Jess, du vet hvor mye jeg verdsetter deg.
-Jeg tror det. -Du vet du gjør det.
Ok.
Og du vet også hva Desi gjør her.
Ja visst.
Alle forretningsavgjørelser går gjennom Desi.
De fleste forretningsavgjørelser tas faktisk av Desi.
-Du giftet deg med en smart mann. -Ja.
Han tar mange kreative beslutninger også.
-Vet ikke om jeg vil si mange. -Jeg vil det.
Han utviklet kamerasystemet.
Han er grunnen til at Østkysten ikke ser serien på en uklar linse.
Selv om vi bruker tre kameraer,
kan studiopublikumet se hver scene, det er også ham.
-Ja. -Og skuespillerne kan se publikum.
Jeg gir ham æren.
Det var han som kom på at Lucy kunne være gravid i serien.
Kommer aldri til å skje, fordi uansett hva CBS sier,
lar ikke Philip Morris det skje, men jeg gir ham æren.
Men det er tingen. Det gjør du ikke.
Hva mener du?
Han anerkjennes ikke som utøvende produsent,
som, la oss innse det, er det han er.
Du får all æren.
Jeg gjorde meg fortjent til tittelen min.
Jeg styrer serien og skapte den.
-Vi kunne ikke gjort det uten deg. -Absolutt ikke.
Ikke uten Desi heller.
Fordi han spiller Ricky, som han får anerkjenning for.
-Burde agentene våre snakke? -Nei.
Jeg er ikke komfortabel med denne samtalen.
Jeg skal gjøre deg mindre komfortabel.
Hjelp meg å redde ekteskapet mitt.
Hva tror du de snakker om der inne?
Jeg tror de snakker om deg.
De vil betale deg mindre. Du er ikke like morsom som meg.
-Mary Pat, spør Desi om jeg kan møte ham. -Ja visst.
-Madelyn? -Ja.
-Var alt i orden der inne? -Ja.
Det må være sammenhengende. Er det tilfeldig, er ingenting morsomt.
Anything Goes var en hit.
-Ikke Cole Porters Anything Goes... -Jeg vet det.
Hvorfor forteller du det?
Rickys inngang med hendene over øynene mine, var det Jess?
Utenfor det rommet snakker vi ikke om hvem som skrev hva.
Var det ikke Jess?
-Igjen... -Du vet jeg har rett i logikken.
Hvorfor støtter du meg ikke i stedet for å prøve å filme begge versjonene?
Kan vi ikke møtes til helgen og sette det på agendaen?
Fordi showet er i morgen, og jeg kan snakke nå.
La oss unødvendig legge mer til det du er bekymret for.
Jeg er ikke bekymret.
Jeg sier at jeg regner med at du er brannmuren,
for å være sikker... Bare logikk, ok?
Jeg nevner ikke navn,
men jeg er damen der inne som prøver å gjøre Lucy smartere.
Unnskyld meg?
-Jeg er den som prøver hver uke... -Er Lucy dum?
Jeg sa ikke det.
Men du prøver, sliter, høres det ut som,
for å gjøre Lucy smartere.
Jeg skapte denne karakteren med deg.
Og hun må være smartere.
Noen ganger, av hensyn til komedien, gjøres hun barnslig.
Dette er gal uke, tid og sted å ha denne samtalen.
Dette er viktig...
-Hvordan er hun barnslig? -Hun vræler.
Fordi da ler 60 millioner mennesker,
akkurat som med Costello og Laurel, og du får betalt.
Det er vondt å se voksne menn spille femåringer.
-Da tviler jeg på din komi-IQ. -Det gjør du ikke.
Du synes jeg er den morsomste forfatteren, derfor snakker du til meg, ikke Jess.
Mange anser Lucy som smart.
Hun har alltid en plan for å takle hindringer.
Men den hindringen er ofte ektemannens tillatelse.
Du tror virkelig at denne uken er den beste tiden å snakke om dette?
Nei! Jeg sa det bokstavelig talt for 30 sekunder siden.
Det er bare et kvinnelig perspektiv fra en annen generasjon.
En annen generasjon? Du er virkelig i gang.
Bette Davis, Bacall, Hepburn...
-Morsomme kvinner. -Judy Holliday.
Judy Holliday? Ikke faen.
De er morsomme kvinner, de er smarte og tøffe, og de overlister mennene.
Hvorfor føler du og Gracie Allen at dere må...
Ok, stopp. Maddie, jeg er glad i deg.
Du er vel som
et oldebarn for meg fra en annen generasjon.
Jeg håper at du en dag vil bli halvparten så morsom som Gracie Allen.
I mellomtiden, husk at Lucy og Ricky og Fred og Ethel,
om de overlever morgendagen,
må leve i en virkelighet som godtar universets fysiske lover.
Ricky vet at Lucy ikke tror
at det kan være åtte andre menn i leiligheten.
Forstått.
Men jeg tar ikke den avgjørelsen.
Kom igjen.
Mary Pat, klipp blomstene.
-Med det mener jeg... -Hun vet hva du mener.
Ja, kom igjen.
Judy Holliday.
Dette skjer ikke.
Mr. Arnaz?
Kom inn.
Mr. Oppenheimer, Mr. Carroll og Miss Pugh er her.
-Ingenting fra Mr. Lyons ennå? -Nei.
-Noen hos Philip Morris? -Nei.
Følg meg til scenen. Vi er en time forsinket.
Madelyn har en vits til andre akt.
Vi ikke snakker om hvem som skrev hva.
Madelyn kom på den rett etter meg.
Er det ikke mulig at to forfattere kom på samme vits?
-Det er mulig. -Takk.
Det var ikke sånn.
-Må jeg være her for dette? -Vet ikke.
-"Hva er en hykler?" -Det er til Fred.
Skjønner. Bra.
-Var det det du ville snakke om? -Nei.
Det er til episode ni, manuset vi jobber med.
Hvis Lucy Ricardo skal bli gravid, forteller vi det i ni, ifølge deg.
Ja.
Jeg vil bekrefte at vi ikke gjør det.
-Vi gjør det. -Du vet at Philip Morris ikke lar oss.
Selv om de gjorde det, vil vi ikke vite at hun er gravid
eller hvordan hun ble det.
Har vi seere som ikke vet hvordan damer blir gravide?
De kalles barn.
Har noen av disse barna yngre søsken?
Vet du hva annet mange av våre seere er? Kristne.
Jeg er langt foran deg.
Jeg skal få en prest og en rabbiner til å gå gjennom hvert manus.
Skal jeg bli omskrevet av en prest og en rabbiner?
Det er en spøk der et sted.
Bra, for om jeg blir omskrevet, er det ikke mange igjen.
-Bra. -Des...
Det holder. Jeg sendte et telegram til Alfred Lyons.
-Gjorde du? -Avgjørelsen er hans.
-Ok. -Greit.
Ok, bra.
-Er du sikker på at han vil si nei? -Ja.
-Var det alt? -Ja.
-Greit. -Bob.
Fortell Desi det du sa i sted.
-Jeg? -Ja.
-Virkelig? -Dere?
Nei, det er interessant. Bob sa at du
er den ekte tittelkarakteren i serien.
Fordi du er "jeg" i I Love Lucy.
Så, teknisk sett har du hovedrollen.
-Jeg er "jeg" i I Love Lucy. -Ja.
Jeg har aldri tenkt sånn på det.
-Liker du det? -Ja.
Jess, behandler du meg nedlatende igjen,
stikker jeg hånden min ned halsen din og drar opp de jævla lungene dine.
-Jeg mente ikke... -Unnskyld meg.
-Hva er det? -Et telegram til Mr. Arnaz.
Det er fra Mr. Lyons og Philip Morris.
-Får jeg? -Ja.
Kom igjen, vi er en time forsinket.
Ja.
Hva står det?
"Til alle ansatte i Philip Morris og CBS, ikke kødd med cubaneren."
"Han kom ikke hjem og han har ikke ringt, ikke at det spiller noen rolle for meg."
"Jeg kan se at det ikke spiller noen rolle for deg.
"Hvorfor ikke ringe Ricky og si at du er lei deg?"
"Hva? Tror du jeg ville la min stolthet..."
"Tror du jeg ville svelge min stolthet slik?"
Hvorfor er du oppe?
Jeg våknet og du var ikke der.
Så jeg gikk til barnerommet for å se om alt var i orden.
Hun hadde sparket av seg teppet, så jeg fikset det.
Det vekket henne.
Men jeg fikk henne til å sove igjen.
Du vet at vi betaler en hushjelp for å vaske klær, ikke sant?
Jeg liker å vaske klær. Jeg får aldri sjansen.
Jeg legger henne tilbake i den lille leiligheten hennes.
-Kom og legg deg igjen. -Ja da.
"Tror du jeg ville ringe ham og krype tilbake?
"Tror du jeg ville svelge stoltheten min?
"Tror du jeg ville ringe ham og krype..."
"Hva, tror du jeg ville svelge min stolthet slik?"
-Lucy? -Her borte.
-Takk. -Den er grei.
-Hva i helvete? -Takk for at du kom.
-Klokken er 02.00. -Beklager det.
-Hva skjer? -Jeg vil endre middagscenen.
La oss gå til garderoben min og ringe Desi.
Desi er hjemme med babyen. Vi klarer dette.
-Vet han at du er her? -Han sover.
La meg ta deg hjem.
-Er det ham? -Det er Viv.
-Ringte du henne også? -Jeg endrer middagscenen.
Dette er ikke for nybegynnere. Det er ikke skolen.
-Jeg ansetter ikke regissørene. -Jeg vet det, jeg sier det bare.
-Hva skjer her? -Takk for at du kom, Viv.
Er alt i orden?
Vi er på en tom scene klokken 02.00 på natta.
Hun er full, ikke jeg.
Så ja, alt er flott. Hvorfor spør du?
Du sa det var en nødssituasjon. Så jeg...
Vi må blokke scenen på nytt, det går fort.
-Hva? -Du hørte rett.
Dette går fort. Vi må bare gjøre en justering.
To mennesker som krangler må dele plass ved et middagsbord.
Først flytter vi denne så kameraet kan se dere.
Dette kan ikke bare være rotete dytting.
Det kan ikke bare være knuffing.
Hver bevegelse må være artikulert.
Så Ethel albuer Fred. Albue ham.
Fred albuer Ethel litt hardere.
Ethel albuer Fred, hardere.
-Hei! -Så Fred.
Og nå, slå hverandre samtidig og fall av stolen.
Der har vi det.
La oss gjøre det med tempo.
Skjedde det noe?
-Beklager? -Hjemme.
-Har noe nettopp skjedd? -Nei. Jeg var...
Nei.
Jeg vasket klær og... Nei.
Ja, jeg ville fikse denne scenen.
Jeg fikk ikke sove.
Det er som når du ikke vet om du låste ovnen.
Låste opp døra. Ingenting.
Jeg ville fikse dette. Vi gjør det igjen.
Jeg gjorde denne serien så Desi og jeg kunne være sammen.
Jeg ante ikke at den ville bli en suksess.
Jeg tenkte: "Byggeavdelingen vil bygge oss
"en liten leilighet, og der skal vi bo mesteparten av tiden."
Og det fungerte.
Dette er der...
Det er som et eventyr for en liten jente.
En heks forbanner en kvinne.
Hun vil bli forgudet av mannen hun elsker,
men bare så lenge hun blir på samme sted.
Det er fortsatt mye mer enn de fleste får.
La oss gjøre det med tempo.
Jeg kjører deg hjem.
-La meg ta... -Jeg er det viktigste aktiva
i porteføljen til Columbia Broadcasting System.
Det viktigste aktiva i porteføljen til Philip Morris Tobacco, Westinghouse.
Jeg får betalt en formue for å gjøre akkurat det jeg liker.
Jeg jobber side om side med mannen min som virkelig er imponert over meg,
og alt jeg må gjøre for å beholde det er å være råbra i 36 uker på rad.
Og så gjøre det igjen neste år.
Være råbra.
Så la oss gjøre det igjen.
Etter at RKO droppet Lucys kontrakt, inviterte MGM henne på Technicolor-prøve,
som hun ikke visste ville bli
et av de viktigste øyeblikkene i livet hennes.
En mann ved navn Sydney Guilaroff var Metros hovedfrisør.
Han så på Lucy og sa:
"Håret er brunt, men sjelen brenner."
Han farget håret hennes.
Stille, takk.
PÅ LUFTA
Det er på tide med My Favorite Husband, med Lucille Ball.
Jell-O, alle sammen!
Ja, det er den lystige familieserien med Lucille Ball,
med Richard Denning, transkribert og brakt til deg
av Jell-O-familien av desserter.
J-E-L-L-Oh!
De store røde bokstavene Står for Jell-O-familien
Det er Jell-O
Jell-O puddinger
"Og nå, Lucille Ball og Richard Denning
"som Liz og George Cooper,
"to mennesker som bor sammen og liker det.
"Når vi ser inn, er det en vakker vårdag,
"og Liz går på kjøkkenet for å snakke med Katy, hushjelpen."
-Katy? -Ja, Mrs. Cooper?
Katy, jeg har gode nyheter til deg.
Hva mener du? Jeg sier jeg har gode nyheter, og du sier...
Hver gang du sier at du har gode nyheter, er det bra for deg og dårlig for meg.
Vel, det er litt sant.
-Lucy? -Kom inn.
-Det var et bra show. -Ja, det syntes jeg også.
Si det videre til Maddie og Bob.
Jeg har to herrer her ute som vil møte deg.
Du burde høre på dem.
Måtte det høres illevarslende ut? Kan de ikke bare komme inn?
Jo. Kom inn.
-Lucille Ball. -Ja, sir.
David Levy, sjef for komedieutvikling, CBS.
David Hart, programansvarlig, CBS.
Vel, David og David,
jeg har drevet med komedie på CBS og har aldri hørt om noen av dere.
CBS TV.
Lager CBS TV?
-Ja, Edward R. Murrow er... -Det var en spøk.
-Skjønner. -Det var morsomt.
Takk.
Disse mennene har en interessant idé.
Vi har vært her et par ganger nå,
og vi la merke til at du bruker bevegelser og uttrykk.
-Mener du skuespillet? -Ja.
Ansiktet mitt, kroppen, stemmen, det er alt jeg har å jobbe med.
Det er uvanlig fordi det er radio.
Jeg så på Jack Benny. Han spiller det for studiopublikumet.
Det fungerer bra for ham.
Ja, og det fungerer ganske bra for deg også. Veldig bra.
Og vi synes det er synd at ingen får se det.
-Finn en måte å vise tingene på radioen. -Det gjorde vi, det er TV.
Er dere her for å selge meg en?
Lucy, de vil sende My Favorite Husband på TV.
-Jeg er veldig interessert. -Det er flott.
Er det for tidlig å heve et glass?
Til My Favorite Husband.
Ja.
Men jeg vil ikke gjøre My Favorite Husband.
Jeg er forvirret.
Ja, jeg også.
Ikke få panikk.
Jeg er interessert i ideen om å gjøre My Favorite Husband på TV,
men jeg vil at det skal være et annet program.
-Hva slags da? -Et der Desi spiller mannen min.
Jeg forstår at det er et rollebesetningsproblem.
-Var det til meg? -Ja.
Jeg var ikke sikker, du er ganske langt unna.
Castingavdelingen vår har kommet med en liste
med spennende navn som vi tror du vil like.
-Send dette til Lucy. -Alle er morsomme menn.
-Vi har kopier til alle. -Beste liste jeg har sett på lenge.
-Nummer 12 døde i forrige uke. -Min feil.
Det er ingen sak.
-Hva var det? -Jeg svarte Mr. Macy.
Ikke noe castingproblem.
Jeg er klar til å lage en halvtime situasjonskomedie for CBS
hvis rollen som mannen min, la oss kalle ham "Shmezy", spilles av Desi.
-Kan jeg kommentere? -Vær så snill.
I My Favorite Husband er mannen din femte visepresident i en bank.
Ja.
Kan jeg spørre deg, helt ærlig, ser du Desi
som femte visepresident i en bank?
Jeg ser ikke for meg ham som femte visepresident for noe.
Jeg ser for meg at han eier banken.
Ser du problemet?
Jeg ser hva du tror er problemet.
-Lucy. -Ja.
Jeg kommer vanligvis ikke på slike møter.
Dette møtet er flere etasjer under min generelle interesse.
Jeg er her for å levere en hard sannhet.
Vi kan ikke ha en amerikansk jente
gift med en mann som ikke er amerikansk.
Han er amerikansk.
Han var sersjant i den amerikanske hæren og tjenestegjorde i krigen.
Du vet nøyaktig hva jeg mener, Lucy.
-Han er spansk. -Nei.
Han har aldri vært i Spania. Han snakker spansk. Han ble født på Cuba.
Faren hans var ordfører i Santiago, Cubas nest største by.
-Du vet nøyaktig hva... -Hva du mener? Ja.
Jeg er ikke her for å skaffe nevøen min jobb.
Desi Arnaz er en talentfull mann.
Ikke bare en flott musiker, men en god skuespiller,
som ville vært en filmstjerne om det fantes cubanske filmstjerner.
Dessuten jobber vi godt sammen.
Jeg drar ut og møter ham på turné,
han gir meg noen sketsjer og det fungerer.
-Jess? -Ja, det fungerer.
Eventuelle kulturforskjeller vil gi god komedie.
-Har jeg rett? -Du tar ikke feil.
Jeg vil ikke ha flere møter som dette. Flere får ikke plass rundt et bord.
Min posisjon vil ikke endre seg.
Vil dere ha meg på TV, er det bare ett program jeg vil lage,
så hva blir det til?
FREDAG SHOWKVELD
RESERVERT - RESERVERT - RESERVERT
Kan noen ta den?
Vi tror det er rundt 15 minutter.
-Tror du? -Vi venter på noe, jeg er ikke sikker.
Ok, takk.
Venter vi?
Ja, kom inn.
Ok.
-Kan jeg få et øyeblikk? -Klart.
-Jeg vet hvorfor du vil møte meg. -Gjør du?
-Hør på meg. -Jeg ba deg om en tjeneste.
Jeg ba deg anerkjenne ham som produsent.
Du prøvde å overbevise ham om at han var tittelkarakteren.
-Hva faen var det? -Jeg beklager om han ble fornærmet.
-Jeg vet at han er fornærmet. Beklager. -Nei. Han lo av det.
Ja, han er fornærmet. Nei, irritert, jeg er fornærmet.
Jeg ba deg gjøre meg en liten tjeneste.
Du skylder meg jo et par.
Ingen liten tjeneste. Og jeg vet ikke hva du tror jeg skylder deg.
Jaså?
Ingen liten tjeneste. Du ba meg redde ekteskapet ditt.
-Nei... -Og det er ikke første gangen.
Jeg ba deg bare gi ham produsent-anerkjennelse.
Ikke noe problem. Kan kona mi spille Lucy iblant?
I så fall synes jeg hun burde anerkjennes for det.
Hva mener du at det ikke er første gang jeg ber deg redde ekteskapet?
"Jess, vi lar Desi spille mannen min. Det redder ekteskapet mitt."
-Skulle det være meg? -Ja.
-Ikke etterlign meg. -Fornærmet?
Du ba meg gi fra meg jobbtittelen som en parkeringsplass.
-Du har rett. -Herregud!
-Beklager. -Noen ganger tror jeg at du...
Vent, hva?
Du har rett. Beklager, jeg tok feil.
Det ventet jeg ikke.
-Jeg vet det. -Har du sagt det før?
Det tviler jeg på. Men jeg har tenkt det, hvis det betyr noe.
Det gjør det.
Det har bare vært en forferdelig uke.
-Du, hvorfor venter vi? -Jeg er ikke sikker.
-Vi venter, noen må vite hvorfor. -Vær så snill, kom inn.
-Kom inn. -Desi vil møte deg på kontoret hans.
Mener du garderoben hans?
Nei, han er på kontoret med sjefer fra CBS og Philip Morris.
Hvorfor er han på kontoret sitt nå?
Kveldsutgavene kom nettopp ut.
Hør på meg. Lær dette utenat.
"Det er ikke din jævla sak."
Der. La det være det beste jeg noen gang skrev.
Det er fortsatt "vitakjøttavegamin".
Kveldsutgaven.
LUCILLE BALL ER RØD "I LOVE LUCY"-STJERNE BENEKTER KOMMUNISME
Det går bra.
-Ti cm høy skrift. -Jeg skal fikse dette.
-Det er Hindenburg-skrift. -Jeg har allerede ringt.
-Og de brukte rødt blekk. -Ja.
-Jeg visste ikke at de hadde rødt blekk. -De har visst det.
Jeg ble renvasket.
Byredaktøren, en kvinne ved navn Agnes Underwood,
har en kopi av erklæringen
med din registrering i 1936
som en stemmeberettiget med kommunistiske sympatier.
Jeg ble renvasket.
De stemplet "kansellert" på kortet, og jeg så det.
Avisene viser kortet med en tekst som sier:
"Merk kanselleringen til venstre,"
men Herald Express tok ordet "kansellert"
-helt ut av dokumentet. -Andre papirer?
Ja, men jeg har ringt, og vi tar oss av dette.
Ringt hvem?
Hver reporter innen 20 minutter fra studioet.
-Det er derfor vi venter. -Kommer reporterne hit?
Ja. Vi setter dem bakerst.
Tror du at vi fortsatt filmer en episode? Hvorfor snakker ingen av dere?
Desi har en idé.
Jeg skal varme opp publikum slik jeg alltid gjør,
bortsett fra at i stedet for cubanske Pete og skilpaddevitsen,
skal jeg fortelle dem hva som skjedde.
Jeg skal forklare at du krysset av feil boks.
Jeg skal vise dem det kansellerte dokumentet,
og så skal jeg hente deg ut
så pressen ser at de gir deg applaus. Ja.
Dere, kan vi... få rommet for oss selv et øyeblikk?
Du forteller ikke disse menneskene at jeg krysset feil boks.
Dette er et kritisk øyeblikk, Lucy.
-Om jeg skal dø... -Det skal du ikke.
-Jeg vil heller dø stående. -Jeg aner ikke hva...
Jeg er ikke en idiot. Jeg krysset ikke feil.
-Du så overskriften. -Du kan se den fra verdensrommet.
Bestefar Fred oppdro meg fra jeg var fire år.
Han brydde seg om de svake, om arbeiderrettigheter.
Det var en hyllest til ham, og å si at jeg krysset feil...
Bestefar Fred tok feil, Lucy!
Ja, han fortalte deg ikke delen der de kaster faren din i fengsel
for forbrytelsen av å være ordfører i en by.
Jeg ble jaget til dette landet, Lucy!
Tro meg, du krysset av feil boks.
Og hvis de ikke applauderer?
Det vil de. Og pressen vil skrive at de gjorde det.
Du forteller dem at jeg ble anklaget...
De vil lese om det i morgen uansett.
Vi har en prøvegruppe på 200 mennesker på scenen vår.
Så... Miss Rosen!
Hva om de buer på meg?
Hvis de buer på deg...
...er vi ferdige, her, i kveld.
Ring denne mannen.
Si at det er for meg.
De finner ham. Han venter at jeg ringer.
Gi beskjed når du har ham.
Ja, sir.
Noen sa at de så deg gå ut her.
Jeg hørte det nettopp.
Herregud, Lulu, ti cm høy skrift?
Rødt blekk.
Jeg burde ikke laget mer stress denne uken. Det bare...
Hva?
Ikke noe av det betyr noe nå.
Det kan være siste gang vi er her ute. Si det.
Lucy Ricardo er gift med en mann som er seks år yngre enn henne,
og Ethel er gift med bestefaren sin.
Det er forstått, som et underliggende premiss for en pågående vits,
at jeg ikke er pen nok for ham.
Det slo meg, og på verdens verste tidspunkt.
Det var en nydelig kjole.
Vil dere være alene her ute?
-Nei. -Ja.
Du er min helt.
Jeg bryr meg om hva som fungerer.
Jeg bryr meg om det som er morsomt.
Jeg kan ikke bry meg
om et kvinneperspektiv fra en ny generasjon.
Jeg bryr meg om deg.
Jeg vil gjerne at noen skal gi meg frokost.
Det var ikke det vi snakket om.
Gir ikke en assistent deg frokost hver dag?
-Jo. -Ok.
Aldri arme riddere.
Vi skal se på det.
Jeg kom ut hit for å prøve å distrahere deg med tull,
men jeg antar at disse to kom først.
Viv liker ikke vitsene om at Ethel er lite tiltalende.
Alle innen hørevidde av henne vet det.
Jeg sa det jeg følte.
Du har sagt hva du følte helt siden første arbeidsdag.
Det er ikke som du plutselig har gitt stemme til følelsene dine.
Vet dere hva,
søte damer?
Noe dør inne i en mann,
det dør bare...
...første gang han hører en jente kalle ham gammel.
Så når det gjelder at Jess, Bob og Madelyn
skriver Ethel-vitser, er jeg...
...likegyldig.
Dere to er...
...bra skuespillere.
Det er et privilegium å lage serien med dere.
-Nå skremmer du meg. -Jeg ville bare si det.
Desi skal si det til publikum. Pressen er der.
Han satser på at publikum vil godta sannheten,
akseptere det, og at pressen vil skrive om det.
Jeg vedder imot.
Unnskyld. Mr. Arnaz er klar for oppvarmingen.
De fortalte meg at du ville vite det.
Takk.
Greit.
Vi sees der ute.
Bra show.
-Bra show. -Bra show.
Luce.
Middagscenen er uten tvil bedre.
STILLE, TAKK
Nå, mine damer og herrer,
gi en varm velkomst til en av stjernene i I Love Lucy.
Dere kjenner ham som Ricky Ricardo, her er Desi Arnaz!
Takk.
Tusen takk.
Vanligvis ville jeg nå gjort den siste publikumsoppvarmingen.
Jeg ville fortalt vitsen om en skilpadde
og påpekt vårt banebrytende kamerasystem
som gjør at studiopublikumet kan se showet uhindret,
og jeg ville introdusert resten av skuespillerne.
Jeg gjør ikke det i kveld, og dette er grunnen.
I forrige uke ble min kone, Lucille Ball,
bedt om å vitne i et lukket møte
i kongressens Komite for uamerikanske aktiviteter.
Ja, kongressmedlemmene som etterforsker kommunisme.
Etter flere timers vitnesbyrd konkluderte komiteen,
utvetydig,
med at Lucy verken var eller er involvert i kommunistpartiet.
Så alt er vel og bra, ikke sant?
Nei.
Fordi dette er overskriften i kveldsutgaven
av Herald Express.
Så jeg tok noen telefoner. Jeg ringte redaktøren for Herald Express.
Jeg ringte formannen i komiteen.
Jeg ringte alle komiteens medlemmer.
Og jeg ringte enda en til, og jeg tror at han fortsatt er på linjen.
Takk.
-Er du der ennå, sir? -Ja.
Jeg står nå foran et studiopublikum
i Hollywood i California, og vi har
-en rekke pressemedlemmer her. -Det går bra.
Vi vil vite, sir, har FBI noen sak mot Lucy?
Har FBI bevis på kriminelle handlinger?
Har FBI noen grunn til å tro
at Lucille Ball er kommunist?
Nei, absolutt ingenting. Hun er 100 % renvasket.
Takk. Ett spørsmål til. Kan du si oss navnet ditt, takk?
Dette er J. Edgar Hoover.
Takk, sir, ha en fin kveld.
Mine damer og herrer, ønsk velkommen min kone
og stjernen i I Love Lucy, Lucille Ball.
Så, nyt showet.
-Det er over! -Takk.
-Det er over nå. -Takk.
-De elsker deg. -Jeg elsker deg.
Ingen kommer noensinne til å kødde med deg, Lucy.
-Jeg trodde de skulle bue. -Nei.
-Vil du lage et show? -Har du vært utro?
-Hva? -Har du vært utro mot meg?
-Er dette en spøk? -Nei.
Nei, det har jeg ikke.
Når du er ute, spiller du kort på båten?
-Ja. -Du har ikke vært sammen med noen?
-Hva skjer med deg? -Ikke før meg bak lyset.
Hvor kom dette fra? De jublet nettopp for deg.
-De hadde rett, eller hva? -Lucy...
Bare bildet var feil.
-Hadde de rett? -Lucy...
Hadde de helt rett?
Herregud, jeg beviste akkurat der ute at Herald Express tok feil.
Tror du Confidential Magazine...
Vi skal spille inn et show.
-Bare fortell det. -Si hvorfor,
bortsett fra det søppelet, du tror jeg har vært utro?
Det er leppestiften din.
Husker du? Du kysset meg i begynnelsen av uken,
tok lommetørkleet mitt, tørket av leppestiften
og la det i lommen min. Du hadde aldri gjort det før.
-Jeg hadde ikke det. -Hva snakker vi om da?
Dette er min leppestift.
De var bare eskorter.
De er horer.
Det betyr ingenting, Lucy.
Hør her, Lucy, det betyr ikke...
La oss gjøre showet.
La oss bare glemme dette i en halvtime. Greit?
Jim, kom igjen.
-Det blir ikke bedre enn dette. -Mottatt.
-Greit, alle sammen. -La oss gjøre det.
-Innta plasser for scene A. -Scene A.
Innta plasser.
Greit. Klokker.
-Stille, ring med klokken. -Stille, takk.
Bilder oppe. Stille.
-La oss kjøre lyd. -Kjører
-Filmer. -Lyd.
-Opp. -B-markør.
Klar, ferdig, action.
Det endte med å bli et bra show den kvelden.
Vi filmet begge versjonene av åpningen,
men det var den originale versjonen som ble vist.
Den med alle navnene.
Du må ha fått en kopi av B-opptaket,
for ditt opprinnelig spørsmål var...
Så det er sagt, vant jeg veddemålet mitt med Desi.
CBS ville ikke la oss bruke ordet "gravid".
Men flere så på fødselen av lille Ricky
enn hadde sett på et TV-program noensinne før.
Ditt opprinnelige spørsmål?
Du spurte hvorfor Lucy stoppet da vi gjorde den alternative versjonen.
Vi gjorde Lucys versjon av Rickys entré først...
Hun arrangerte blomstene,
som vi ikke kunne bruke av tidsgrunner.
Hun tar en mugge og heller vann i vasen...
Som får alle blomstene til å flyte opp.
Det så ut som om hun ble borte i sitt eget hode et øyeblikk.
Jeg husker ikke hva stikkordet var.
Det var kanskje eneste gang hun glemte en replikk.
Jeg husker ikke den første replikken, men vi måtte stoppe og gjenta det.
Det var Desis replikk.
Det var den nye biten Lucy satte inn.
Hva var replikken hans?
Lucy, jeg er hjemme.
-Beklager, jeg mistet tråden et øyeblikk. -Ok, kutt. Vi gjør det igjen.
Vi filmet aldri den alternative åpningen på nytt.
Lucy ville bare gå videre.
Gjett hvem det er?
Bill? Sam?
-Pat? -Nei.
Pedro? Pablo?
-José? -Nei, det er meg!
Ja, selvfølgelig.
Veldig, veldig morsomt.
Gjester til middag? Hvem er det?
-Liker du de nye vannglassene? -Hvem kommer til middag?
Er ikke bordet vakkert i kveld?
-Lucy, hvem er det? -Noen folk.
DEN 3. MARS 1960 BEGJÆRTE LUCY SKILSMISSE FRA DESI
DET VAR MORGENEN ETTER DERES SISTE OPPTREDEN SAMMEN
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Gry Impelluso