Det var en läskig vecka, ni måste förstå.
En populär tv-show idag, en stor sådan,
hur många får den?
Tio miljoner tittare. Vi säger 15.
PRODUCENT OCH MANUS
Det här var en jättehit.
Det här måste ni förstå.
I Love Lucy? 60 miljoner.
Det var länge sen, men jag minns den veckan.
MANUS
Det var en läskig vecka.
De är för lättskrämda.
MANUS
Jag är från Midwest.
Jag överlevde den stora depressionen. Jag är inte lättskrämd.
Men det var en läskig vecka.
Varuhus brukade ha öppet sent på måndagskvällarna
och bytte sedan till torsdagskvällar. Varför?
För alla satt hemma och såg på I Love Lucy på måndagarna.
Det var en betydande minskning av antalet personer
som använde vatten mellan 21 och 21.30 på måndagarna.
Helt plötsligt.
Nästan alla blev av med jobbet.
Lucy och Desi förlorade nästan sina liv.
Från ingenstans.
När de fick veta?
Samtidigt som alla andra som lyssnade på Walter Winchell.
Jag lyssnade på Walter Winchell och...
I slutet av sändningen.
Ni måste förstå.
Det var något enormt att Winchell avslutade sändningen med...
Lucille Ball är en kommunist.
Bara så där.
Lucille Ball är medlem i kommunistpartiet.
Ja.
Hon hade redan sett storyn...
CONFIDENTIAL DESIS VILDA NATT UTE
...om Desi när Winchell började.
Tidningen kom ut på måndagar. Hennes publicist hade redan en kopia.
Vad de gjorde när de fick veta?
Vad de gjorde?
Jag vet inte vad de gjorde,
men det var typiskt dem,
de antingen hatade eller älskade varandra.
Det är dags för Walter Winchell.
Presenterad av Gruen, precisionsklockan.
Gruen, den finaste klockan du kan bära.
Den finaste klockan du kan ge bort...
Lucy, jag är hemma!
Var fan har du varit, din kubanska dummer?
Lugn.
Din flörtande bongospelare.
Jag spelade kort med...
Jag... För fan!
Säg till när det gör ont.
-Båten? -Ja.
-Vi spelade kort på båten. -Sen igår kväll?
-I 27 timmar? -Ja!
-Och du kunde inte ringa? -Nej.
-Varför? -Jag var avsvimmad för det mesta.
Det är morgondagens Confidential.
Varför läser du ens den tidningen?
För min man är på omslaget med en annan kvinna,
det fångade min uppmärksamhet.
Den följer en natt på staden med dig...
Det är nåns systerdotter.
Vem fan bryr sig?
Det är Westinghouse. Du var där. Det är hans systerdotter.
Bilden togs i somras.
Ja. Den togs hemma hos Westinghouse.
-Ja. -Jag ber om ursäkt.
Säg: "Förlåt att jag tvivlade på dig, Desi."
Nej.
"Jag ser nu att bilden inte togs i onsdagskväll,
men för sex månader sedan i firmans semesterstuga
och jag ska aldrig mer tvivla på dig." Säg det.
Nej. Och du säger fel. Det uttalas "Westin-gouse".
-"Westin-gouse." -Westinghouse.
Säg G-H-O-S-T.
Ghost.
Du uttalar inte "H" efter ett "G". "Westin-gouse".
Har tidningen hittat på allt?
Jag har inte läst den,
men om det inte är om att jag spelar kort på båten...
-Nej. -Då är det påhittat.
Du måste förstå, du är den enda jag vill ha.
-Då är du en idiot. -Kom här.
...Committee on Un-American Activities håller ett hemligt möte i Kalifornien.
Landets populäraste tv-stjärna
konfronterades om sitt medlemskap i kommunistpartiet...
-Vänta! -Vänta.
Va?
...tills nästa söndagskväll vid samma tid...
Vad sa han?
Han sa att landets populäraste tv-stjärna...
Konfronterades om sitt medlemskap i kommunistpartiet.
Ja.
Han kanske menar Imogene Coca.
I helvete eller.
ATT VARA RICARDOS
MÅNDAG
BORDSLÄSNING
Det här är dumheter. Och det kommer att bli värre.
Lilla Rusty Hamer?
När han eller hans vårdnadshavare,
vem som än skrev under, gav han ett lojalitetslöfte.
Visste ni det?
Bill?
Bill.
-Pratar hon med mig? -Ja.
-Så hon kan se mig? -Ja.
Visste du det om Rusty?
-Jag vet inte vem det är. -Från The Danny Thomas Show.
-Det är inte hans namn. -Jo.
-Det minsta barnet? -Ja.
Rusty är karaktären, inte skådespelaren.
De heter båda Rusty. Rusty Williams spelas av Rusty Hamer.
-Är Hamer kommunist? -Han är sju år.
-Är han intresserad av politik? -Nej!
Han är sju år och avgav ett lojalitetslöfte.
Min poäng är att det börjar gå över styr.
Varför heter inte ungen Rusty Thomas?
Är du full?
Kl är 10 på morgonen, Vivian. Självklart.
Bob, Jess och jag arbetade på manuset hela helgen.
Å allas vägnar,
vill jag säga att vi uppskattar din respekt.
Ni vill inte att jag läser nykter.
Jag är trött på dina förolämpningar.
Tyvärr är de här för att stanna.
Säg åt dina medverkande att vi inte jobbar för honom.
Ni jobbar för mig!
Ni måste förstå en sak.
Vilket är detta.
Vi är spända.
Är det allt?
Vi är spända och lösningen är att göra showen.
En normal produktionsvecka.
Vi behöver några som kan spela Lucy och Ricky.
Tv-bolaget och sponsorer pratar med Desi på kontoret.
Det kommer att vara över ikväll.
-På ett eller annat sätt. -Ja. Nej.
Det här kommer att vara över innan showen ikväll.
Bill sa: "På ett eller annat sätt". Det är galghumor. Jag sa: "Ja..."
-Ju snabbare du är klar... -Ja.
Vi känner alla varandra, men låt oss gå varvet runt.
-Joe Strickland, CBS. -Howard Wenke, också CBS.
Roger Otter, Philip Morris.
Irwin Gotlieb, advokat till Desilu.
Sam Stein, advokat till Lucille Ball.
Tip Tribby, chef för PR åt Philip Morris.
Tip? Om Winchell var säker hade de använt hennes namn
och inlett med det i programmet.
Idag hade vi läst om det
-i varenda tidning. -Ja.
De har det inte.
Förstår du att det inte räcker för CBS?
Jag förstår inte.
Vad är det som pågår?
-Prata inte så med min fru. -Tänker du spöa mig?
Det gör hon.
Är vi klara med introduktionerna?
Jag är inte kommunist, har aldrig varit, men tekniskt sett är jag det.
Förstår du vad som försiggår? Det här är allvar.
Jag förstår det.
-Lucy... -Min far dog när jag var ung.
Min mor och morfar uppfostrade mig. Fred C. Hunt.
Howard, du stannar. Resten kan gå.
Philip Morris betalar för showen.
Och de får valuta för pengarna, ge oss ett ögonblick.
Hon röker en Chesterfield.
Hon kan väl röka ett av Philip Morris märken?
Visst. Tack.
Fred C. Hunt, min morfar, var medlem i partiet.
Det var tidigt 30-tal. Jag var i 20-årsåldern.
Han använde aldrig ordet "kommunist". Men han brydde sig om arbetare.
Han uppfostrade mig och min lillebror,
och jag ville behaga honom, så jag kryssade för rutan.
På den tiden var det inte värre än att vara republikan.
-Har du varit på ett möte? -Nej.
-Aldrig? -Nej.
På en fest
-och fick senare... -Nej.
Har du prenumererat...
Allt hände för 20 år sedan.
Varför kommer det ut nu?
Kommittén undersökte och rentvådde henne.
Förra veckan sammankallade William Wheeler ett möte,
ett privat sådant,
bad henne att komma in och därför sitter vi här nu.
Och ingen skriver om det?
Inte en enda tidning.
Inget tv-bolag, inklusive ditt eget.
Kanske.
Vi kan vara säkra. Men det är oklart.
När vet vi?
Om vi spelar in på fredag har du ditt jobb kvar.
Okej.
Vi har varit med om värre.
-Har vi? -Nej.
Jag trodde väl det.
Du.
Kom det från ingenstans?
Fyra sidor, 1 500 ord.
Skojar du?
Det är andra gången nån har frågat mig det.
Jag är Lucille Bell. Du vet när jag är rolig.
-Hittade de på allt? -Har vi inte viktigare saker för oss?
-Hittade de på allt? -Ja!
Jag spelade kort på båten. Och jag är arg på dem.
Jag ska göra något åt det.
-Men just nu... -Jag vet. Prioriteringar.
Du har rätt.
-Säg det igen. "Desi, du har rätt." -Nej.
Allt kommer att bli bra.
Inget kommer att hända dig. Jag lovar.
Jag lovar.
-Så har du aldrig gjort. -Jag vet.
Jag har sett andra göra det i mina filmer.
Herregud, gubbe, det är inte svårt!
Rusty Hamer spelar Rusty Williams på The Danny Thomas Show.
Han går i andra klass och skrev under en lojalitetsed
i sitt kontrakt, vilket är fult. Det är inte svårt.
The Danny Thomas Show existerar inte,
den heter Make Room for Daddy. Lär inte mig komedi.
Om Rusty är kommunist måste jag spöa upp en sjuåring.
-Det gör mig inget. -Jag orkar inte.
Det var roligare än allt du skrivit hittills i år.
-Det är... Jag har skrivit massor... -Nej.
God morgon!
-Regisserar Don Glass den här veckan? -Det är ingen fara.
Ni undrar vad som pågår.
Oavsett har ni alltid vårt stöd.
Först vill jag veta vad som försiggår.
Lucy kryssade av misstag fel ruta på sin valregistrering för länge sen.
Första akten på ett nytt avsnitt.
-"Lucy blir svartlistad." -Inte roligt.
Du skämtade...
Hon vittnade bakom stängda dörrar.
-Hon rentvåddes. -Okej.
Hon rentvåddes.
Winchell hade fel.
Inga tidningar skriver om det. Låt oss fortsätta med showen.
Ordet är ditt, Jess.
I Love Lucy, avsnitt 204. Säsong två, avsnitt fyra.
"Ethel och Fred bråkar."
Manus av Bob Carroll, Madelyn Pugh och mig.
-Tre för att skriva det här? -Kom igen.
Donald Glass regisserar, en stor applåd.
Kul att vara tillbaka.
Akt ett, interiör, Ricardos vardagsrum, natt.
Ursäkta mig. Donald?
-Ja. -God morgon. Jag är Lucille Ball.
Det vet jag.
Du har inte varit här på ett tag.
Är det för att du gått igenom puberteten?
Det var länge sen,
jag har regisserat Danny Thomas.
-Med kommunisten? Lägg av. -Herregud.
Danny skämtar gärna,
bättre än de flesta. Jag gör fysisk komedi.
-Jag har sett alla avsnitt. -Likaså 60 miljoner människor.
Är ingen av dem en professionell regissör?
-Hon skojar. -Jag förstår.
Jag retar dig bara lite.
Det är mitt säga att jag inte har något förtroende alls för dig.
Den här morgonen började dåligt.
Jag vet inte vad du pratar om.
-Fråga inte, Des. -Inga problem.
Den här showen produceras av Desilu Productions,
vars ordförande ni pratar med just nu.
Under nästa halvtimme
vill jag inte höra ett ord som inte finns i manus.
-Varsågoda. -Tack.
"Lucy dukar klart bordet inför fest,
med fint porslin och bestick."
Det är dukat för fyra, men det finns bara tre stolar.
Jag borde ha skrivit det.
Det är två stolar och en pianobänk.
-Totalt? -Tre stolar.
"Lucy dukar klart bordet inför fest.
Det är dukat för fyra, men det finns bara tre stolar.
Plötsligt öppnas dörren och Ricky stiger in.
Lucy hör honom inte. Ricky smyger sig på henne.
Ricky sätter sin..."
-Varför inte? -Ursäkta?
Varför hör hon inte?
Det är "Gissa vem?"
Jag förstår, men hur kan Lucy inte höra honom,
i en sådan liten lägenhet,
eller se att ytterdörren öppnas
när hon står tre meter ifrån den?
-Vi ska fixa det. -Tack.
"Ricky smyger in och täcker hennes ögon med sina händer."
-Gissa vem? -Bill? Pat? Sam?
-Nej. -Ralph?
-"Ricky reagerar." -Nej, det är jag!
Ja, såklart.
Vänta. Tror verkligen Ricky
att Lucy inte vet att det är han?
Vad gör du?
Att Ricky inte tror att Lucy känner igen hans röst,
med en kubansk dialekt.
Men att han tror att det finns sju andra män
som besöker lägenheten?
Hon har en poäng. Fyra eller fem bra poänger.
Vi skriver ett bättre skämt, annars vet Ricky att Lucy skojar.
Vi kan ändra namnen. Pedro, Pablo, José.
-Va? -De är spanska namn.
Latinska namn. Kubanska namn.
Tack för att du klargjorde det.
-Jag bara... -Okej.
"Ricky vänder henne om."
-Nej! Det är jag. -Självklart.
"Hon knäpper fingrarna och låtsas inte minnas hans namn."
Jättekul.
"Ricky märker det dukade bordet."
Ska vi få sällskap? Vilka då?
"Lucy ignorerar honom."
-Vad tycker du om de nya glasen? -Vem kommer på middag?
Visst ser bordet fint ut?
-Vem är det? -Ett par.
Lucy...
Vem kommer på middag ikväll?
"Vem?" Förutom du och jag?
-Vad heter de? -Fred och Ethel Mertz.
Vänta lite.
Du sa att de var arga på varandra.
Det är de.
-Att de inte pratade med varandra. -Det stämmer.
-Att han bodde på KFUM. -Ja.
-Att hon inte släpper in honom. -Det stämmer.
Om de inte gör det, och han gör det, och hon vägrar, varför detta?
Tja...
Lucy Esmeralda McGillicuddy Ricardo.
Trevligt, men är accenten lite daterad?
Vi löser det.
Vi vill leva upp till kvaliteten du är van vid på RKO.
Det var modigt.
Det var...
Det var ett skämt om skrivandet på RKO och...
-Ja? -Det var inte en förolämpning mot Lucy.
Det kan ha varit en förolämpning mot Lucy.
Vilket var ovanligt. Lucy och jag var nära vänner.
Vi tar det från sidan två.
Hon tog skrivandet på allvar.
Hon var noggrann, men den veckan...
...det var som att hennes liv hängde på avsnittet.
"Hon försöker gå förbi honom,
men han hindrar henne."
Det fanns en Broadway show vid namn Too Many Girls.
Den var hemsk.
En av stjärnorna i Too Many Girls var Desi.
Too Many Girls.
RKO valde att göra en dålig Broadway-show
till en ännu sämre långfilm.
De behöll Desi i rollistan, men den kvinnliga huvudrollen ersattes
med drottningen av B-filmer, Lucille Ball.
Ett par dagar innan filmning
jobbade Desi i studion med ett piano, trummor och Ann Miller.
Ni måste förstå.
Ni har aldrig mött en sån stilig och charmig man som Desi.
Vid sidan om alla körflickor stod Lucy,
som var oigenkännlig
för hon spelade in Dance, Girl, Dance där hennes roll var
burleskdansös som misshandlas av sin hallick.
Hon var oigenkännlig.
Det var så de träffades.
Tack!
-Mr Arnaz? -Ja.
Min mor kallar mig
Desiderio Alberto Arnaz y de Acha III.
-Desi. -Angie.
Jag ser fram emot att jobba med dig.
Detsamma, Angie.
-Patty. -Patty.
-Kort för Patricia? -Ja.
-Körsångerska? -Dans och kör.
"Minns du första gången vi träffades?
Du var oförskämt uppmärksam, men nu är du motbjudande likgiltig."
Va?
Det är repliken från vår film, dummer.
Känner vi varandra?
Nej.
Desi. Jag är Daisy.
"Minns du första gången vi träffades?"
Det hade jag kommit ihåg.
"Du var oförskämt uppmärksam, men nu är du motbjudande..."
-Vänta! Var det du? -"...likgiltig."
Det var jag.
Studion har en begåvad sminkös.
"Jag är Angie från kören.
När jag dricker tar jag av mig kläderna."
Jag ville fråga,
hur visste du att Patty var kort för Patricia?
-Jag heter Desiderio Alberto Arnaz... -Jag har inte tid för det.
Och du är Lucille Ball.
Låt höra en replik du aldrig använt förut.
Vill du lära dig rumba?
Snyggt.
Gärna.
Men du har absolut använt den förut.
Jag vill inte vara framfusig.
Du måste lära dig inför din roll.
Jag ska inte dansa i filmen.
-Inte? -Nej.
Vilket dåligt manus.
Vi borde dansa till något annat.
Visst.
Varför kom du till Hollywood?
Jag fick sparken i New York.
-Allvarligt. -Jag menar det.
Jag blev petad från teaterskolan för att jag var för dålig.
Lägg av.
Absolut inte.
Jag fick en del modelljobb.
Jag fick sparken som en Ziegfeld-tjej, men fick jobb som en Goldwyn-tjej.
Det ledde mig hit.
Varför kom du till Hollywood?
Bolsjevikerna brände ner mitt hus.
En annorlunda anledning.
Ja.
Lucille
Inte mycket rimmar på Lucille
Bastille
Men vem skriver en låt om det?
Jag lånade din smoking.
Den kom med byxor, men jag har dem.
Inte länge till.
Så...
Ja?
Får jag kalla dig Lucy?
Borde vi inte hålla det professionellt?
-Jag skojade. -Jag med.
Fin, torr replik.
Vad är din ambition?
För ikväll? Var jag inte tydlig?
Jag menar inte ambition. Vad menar jag?
-Mål? -Nej.
Framtid.
Drömmar.
-Mina framtida drömmar? -Jag borde ha valt ambition.
-Intervjuar du mig? -Ja.
Jag bor i ett litet hus.
Din ambition är att ha ett större hus.
Min ambition är att bo i ett hem.
-För gamlingar? -Inte en institution.
Ett hem.
Med en familj och middagstid.
Får jag ställa en oförskämd fråga?
Tänker du fråga varför jag inte är gift?
Nej, varför du inte är en filmstjärna.
Varför spelar du den andra kvinnliga huvudrollen i Too Many Girls?
Jag har kontrakt med RKO. Jag tar de roller jag blir tillgiven.
Min karriär kan inte gå längre.
Och jag är okej med det.
Jag har funnit frid.
Jag vill ha ett hem.
Du har mer talang än vad dina roller låter dig visa.
-Hur vet du det? -För jag har talang.
Du kan vara en seriös skådespelare. Du borde vara en stjärna.
-Men... -Men vad?
Det är något med din fysik.
-Du är... -Halvnaken?
Visst.
-Men... -Men?
Du... Jag hittar inte orden.
Vad betyder det?
Att du är "kinetiskt begåvad".
Har ingen märkt det?
Hej. Förlåt. Jag måste ringa min fästman.
Visst.
Vänta, va?
Det går fort.
Din fästman?
Utgående linje, tack.
Inte för att jag inte har...
Jag fick känslan av att vi...
-Ett ögonblick. -Ja.
Det kändes bara som...
Det är jag. Vi älskar inte varandra,
du tar varje chans att vara otrogen och jag låtsas inget veta,
så jag flyttar ut.
Jag skickar någon efter mina kläder.
Älskar dig.
Men inte egentligen.
Jag avbröt dig. Vad sa du?
Och vi tonar till svart. Slut.
-Tack. Manus på övervåningen. -Vi samlas om en timme.
-Ses sen. -Ses då.
Vi ses om en stund.
-Det är galenskap. -Ja?
Jag trodde du skulle vägra att arbeta med henne.
Menar du det?
Du gillar inte kommunister.
Nej.
Men jag avskyr kommittén.
Okej.
Des.
När soldaterna kom
efter din familj,
hur rädd var du?
Jag får intrycket av att du inte är rädd för något.
De dödade alla djuren.
Inte för mat, de bara gjorde det.
Jag vet inte fortfarande inte varför...
Risken finns
att showen redan är över.
Showen, alla som jobbar här, Desilu, Lucys och min karriär.
Det kan ha varit över sen i söndags utan att vi vet om det.
Är du tokig? Jag blir ofta rädd.
Galenskap.
Lucy?
Kom in.
Madelyn gick över gränsen, jag ska prata med Jess.
-Jag bryr mig inte. -Jag gör det.
-Du sa att jag kryssade fel ruta. -Vem?
Du sa till dem att jag kryssat fel ruta.
Det är lättare att säga än sanningen.
Får det inte mig att se ut som en toka som inte kan delta i en demokrati?
Det var lättare och ingen har med det att göra.
Alla har tydligen något med det att göra.
Sluta läs tidningarna.
Folk meddelar mig när en redaktör överväger det.
Något stämmer inte, därför har ingen tagit upp det.
Nej. Confidential-storyn.
Det är vad de skriver om.
ÄLSKAR DESI VERKLIGEN LUCY?
Gud.
TISDAG
REPETITION
-Jag älskar den, Tommy. -Fin färg.
-Jag gillar den verkligen. -Jag kan dra åt ryggen.
-Sänka urringningen. -Inte på CBS.
Så ska det se ut.
-Ska jag ta fram ett par skor? -Ja, tack.
Ja?
-Fin klänning. -Jag tyckte också det.
Lånar du den av garderoben för en fest?
-En middagsinbjudan. -Var?
Hos Ricky och Lucy Ricardos.
-Är det för showen? -Lucy bjöd in Ethel.
-Viv. -Jag vet, lyssna.
Om Lucy bjuder in henne på middag
tror hon att hon ska få möta en man.
Hon vill se snygg ut.
Något nytt för karaktären.
Men det är fortfarande Ethel Mertz.
Ja.
Läs det inte.
"Älskar desperata Desi lilla Lucy?"
Påhittigt.
"Om grannarna hör ilskna skrik följt av..."
Är det inte nog med...
Det vore värre...
"...utan att behöva undersöka..."
Har du någonsin tagit något på allvar?
Jag tar mitt äktenskap på allvar.
Vad sa Desi?
"Jag har inte varit med någon kvinna sen jag såg dig."
-Tro på honom. -Jag gör det.
Det är en gammal bild.
Han spelade kort på en båt i onsdags.
-Vad skulle oroa dig mer? -Vad?
Du sa: "Det skulle oroa mig mer..." Winchell-sändningen?
Ja.
Jag oroar mig över båda sakerna.
-Det första, andra... -Jag förstår.
Och det tredje?
Det passade inte att berätta om den tredje saken igår.
-Ja. -Vi gör det nu.
Först Jess, sen tv-bolaget, sen Philip Morris.
Det kunde ha varit värre.
Hur?
Du kunde få rollen som Ethel.
Jag fattar.
Pratar Lucy i telefonen för länge?
Vi hör bara henne. Stannar vi för länge på marknaden?
Du behöver inte skriva ner allt vi säger.
-Vi vet när det gäller. -God morgon.
-Hej.
Mary Pat, kan du ge oss en stund?
-Självklart, mr Arnaz. -Tack.
-"Självklart, mr Arnaz." -Hon är trevlig.
-Du ligger redan illa till. -Nej.
-Vi måste prata. -Säg inte...
Ingen fara. Ingen har skrivit om det.
Lucys blick fick mig
-att tro... -Jag är gravid.
Det trodde jag inte.
Det är vad vi skulle berätta.
Vi tänkte berätta igår,
-men annat... -Visst.
-Så hemskt. -Inte alls.
Vad gör vi nu?
Ingen verkar vilja gratulera oss,
vilket är märkligt, då de är våra närmsta vänner och kollegor.
-Nej, Lucy. -Du har rätt, förlåt.
-Grattis. Ett barn till. -Tack.
-Mazel tov. -Grattis.
-Jätteglada. -Verkligen.
-Ja. -Så spännande.
Så...
Ja.
Jag var stor som ett hus med Lucie, så...
Ni har sju veckor på er
innan ni måste gömma mig bakom lådor och stolar.
Sju veckor efter det får jag inte plats i rutan.
-Vad vill du göra? -Göra?
-Vad det än är så är det gjort. -Och vi?
Lucy Ricardo kommer att få en bebis på tv. Så är det bara.
-Nej. -Hur många manus har skrivits?
Fem är klara. Vi ska filma fyra och skriver nio.
Fyra. Ingen fara.
Ni kan slänga avsnitt nio.
-Okej. -Nej.
Avsnitt nio: "Lucy berättar att hon är gravid."
Sen tar vi det därifrån. Vad är det?
-Vilken? -"Lucy reser till Italien."
-Vi vill skicka dig till Italien. -Varför?
Kul att komma bort lite.
Varför åker de till Italien?
-För semester. -De semestrar inte i Europa,
de åker till Grand Canyon, Niagarafallen.
På jobb. Ricky har en spelning i Rom.
-Vad gör Lucy? -Stampar vindruvor.
Lucy och Ethel åker till en vingård.
-Varför? -Det vet vi inte.
Och hon stampar vindruvor.
Är vingården från 1800-talet?
-Stampar de inte druvor längre? -Nej.
Då hittar vi en där de gör det.
Kom in.
-Du skickade efter mig. -Ja.
Finns det några vingårdar i närheten?
Jag vill veta hur de tillverkar vin, plockar druvor
och pressar ut saften.
I Turo tillverkas vinet på det sättet.
Enkelt.
-Varför vill hon åka till en vingård? -Vi vet inte än.
Hon provspelar för en italiensk film.
Vad har det med att stampa druvor att göra?
-Rollen. -Hon är just den vi behöver.
En vacker, italiensk rödhårig kvinna som...
Stampar druvor.
Vi löser det. Poängen är att Lucy är i ett presskar i fem minuter.
Jag gillar det.
Vad kan hon göra i ett presskar?
Det spelar ingen roll. Vi måste återgå till...
Varken bolaget eller Philip Morris tillåter det.
-Lucy. -Vänta.
-Hon tappar ett örhänge. -Ja.
-Va? -I karet.
Gör det nästa år.
Hon reser inte gravid till Italien.
Jag sätter min lön på att CBS inte tillåter henne att vara gravid.
"Lucy berättar sanningen."
Det är Madelyns idé.
-Jag kom på det. -Hörni.
Ricky tror inte att Lucy kan tala sanning i två dagar.
Vi försätter henne i situationer där hon måste ljuga.
48 timmar börjar nu!
-Okej. -Okej.
Jag ser fram emot att höra dig i morgon eftermiddag.
Hur så?
Vi ska spela bridge hos Carolyn.
Nej!
Jag kan inte sitta med tre kvinnor
och förväntas tala sanning.
Jag säger till Carolyn att jag är sjuk.
Hon klarar sig i 47 timmar, men under sista timmen...
-Här är det. -Ricky får besök av skatteverket.
De vill ställa några frågor
om Rickys avdrag. Lucy sitter i vardagsrummet.
Hon ombeds att samarbeta och hon får inte ljuga...
-Det är roligt. -Ja.
Men skippa skatteverk-scenen.
-Den kan bli bra. -När jag har skrivit den.
Ricky Ricardo älskar Amerika och att vara en amerikan.
Han skulle aldrig begå skattefusk.
-Det är relaterbart. -Inte för mig.
Inte när hans fru anklagas för att vara opatriotisk.
Hitta på något annat och skriv om graviditeten.
-Lyssna på mig! -Vad?
-De kommer inte godkänna det. -Det är mitt problem.
Om det vore så väl, men det är mitt problem.
Istället för att prata om vindruvor...
Du måste förstå.
De får gärna ställa in oss resten av året
så länge de betalar våra kontrakt
och besvarar frågan varför moderskap är för fräckt CBS.
Något de antagligen inte kommer att göra.
Jag tror att förvaltningsmyndigheten
kommer att ge er begränsningar
som kanske låter dig vinna ditt vad.
Ni tre kommer säkert att navigera det.
Du sa åt mig att vara snäll.
-Bra? -Ja.
Jag bryr mig inte om vad din första tanke var,
men dina första ord var inte bra.
Vad var det med dig vid bordsläsningen?
Hon ifrågasatte varenda liten sak.
Hon jobbar så.
-Det händer vanligtvis privat. -Ja.
Det hade inte skadat
om hon nån gång skulle säga: "Bra manus."
Är det här verkligen rätt vecka för denna skit?
Vi har lite framgång.
Vi är trötta från att ha arbetat på veckans manus.
Är du trött? Behöver du vila?
-Har du en sekund? -Visst.
Jag är producent för serien.
Du kan inte bossa mig så där framför de andra. Min show.
-Mandelyn hade rätt. -Ricky betalar sina skatter.
-Jag förstår. -Och vi ska ha barn i showen.
De kommer aldrig att säga ja.
Inte till dig.
-Fick du med det? -Ja.
Det var ett skämt.
Tillbaka till innan Vivians entré.
"När ska vi äta?" Platser, börja.
När ska vi äta? Jag har levt på smörgåsar med jordnötssmör.
Gå fram till bordet.
-Du ska gå fram till bordet. -Varför?
Så du kan se bordet,
du ser att det är dukat för fyra och säger nästa replik.
Kommer nån annan?
Jag bjöd in en ung dam som din middagskamrat.
-En ung dam? -En söt, ung brud.
Visa mig henne.
-Vänta. -Vadå?
När jag säger: "Jag bjöd in en ung dam som din middagskamrat",
borde Ricky ta en klunk för att inte skratta.
När jag säger "en ung söt brud", sätter han det i halsen.
-Jag gillar det. -Jag med.
Tanken att Ethel är en ung, söt brud får Desi att sätta i halsen.
-Femton minuter paus. -Okej.
Femton minuter.
-Jag är rolig tills på fredag. -Och när tänker du vara rolig?
"Frågan om varför män lämnar hemmet
har ställts sedan Adam och Evas dagar."
Nog.
"Låt oss använda en av landets mest kända män."
-Har du memorerat det? -Jag har memorerat värre.
Det är en blaska.
"Med en kurvig, rödhårig godbit som Lucy väntades hemma,
vore Desi tillräckligt dum..."
Sluta.
"...att stryka runt Hollywood som en ungkarlsvarg? Varför?"
-Det är påhittad. -Tjugo miljoner läsare vill veta.
-Lucy. -Tjugo miljoner och en.
Hur många gånger måste jag förklara mig själv?
-Hur många gånger? -Jag får inte nog av skämtet.
De dokumenterade hela natten. Nån i ditt gäng tjallade.
Mitt gäng.
Jag var på Red Skelton och Xavier Cugat den kvällen.
-Vem tjallade? -Hittade de på allt?
Winchell sa att du är en kommunist.
Det var sant, din idiot!
-Det var ett dåligt exempel. -Jag kryssade inte fel ruta.
Förlåt.
Jag tror dig.
-Jag skojar bara. -Bra.
Nej, för du har annat att förklara.
Vadå?
Du kommer inte hem längre.
-Du byter ämne snabbare än... -Häng på.
Vet du att du inte kommer hem längre?
Såklart jag gör. Ibland går jag till båten och spelar kort.
Det är lättare att sova på båten efter att ha druckit.
Förr var det ett par gånger i veckan, nu är det upp till fem.
Jag går hem efter jobbet. Du går till båten.
Du frågade mig vad min ambition var.
Och du gillade mitt svar.
Hon pratade ofta om att ha ett hem.
Lucy ägde tre hus, men när hon kände sig ledsen
sa hon att hon inte hade ett hem.
De flyttade till en ranch i Chatsworth.
De var djupt förälskade och vansinnigt lyckliga.
De var inte särskilt lyckliga.
De träffades aldrig.
Desi och hans orkester var inbokade på Ciro's.
Lucy hade kontrakt med RKO.
Desi kunde jobba till kl. 04.00.
Lucy satt i sminkstolen kl. 05.00.
De träffades på Mulholland.
-Vad har vi här? -Desi!
Många val.
Det finns bara ett val för mig och hon har en grym högerkrok.
Min vän och jag såg midnattsshowen och kl. 02.00.
Tack.
Jag gjorde beräkningen.
Under en vecka ser jag dig en tjugondel
av vad din trombonspelare ser dig.
Lär dig spela trombon så får du hans jobb.
Hur svårt är det?
Varför ska vi ägna den lilla tid vi har
åt att bråka om att vi inte har tid?
Gör inte narr av mig för att jag vill träffa min make.
Du.
Jag kan stanna hemma och bli uppassad av min fru.
Det är kubanska mäns bild av Amerika.
Vilket hem pratar du om?
Eller så slutar du i filmbranschen och är bara min fru,
men det tänker du inte göra.
Nej.
Du kanske kan komma till klubben och se showen?
Min film hade premiär för fem dagar sen.
Vill du verkligen ha mig på klubben?
Varför inte?
Okej.
Vad har vi här?
Lucille!
-Inte alls. -Hej, Lucy.
Vi älskade dig i filmen.
-Kan du skriva till Phil? -Tack. Visst.
ONSDAG
REPETITION
Kom in.
-God morgon. -Hej, Maddie.
Vilken vecka. Hotar Lucille Ball den amerikanska livsstilen?
Mot manusförfattare, kameraoperatörer och Desi, men det är allt.
-Har du varit med om liknande? -Nej.
Vi jobbar i Hollywood. Det kommer att vara så här
innan kommittén är klar.
-Kan du fortfarande göra så? -Fortfarande?
Förlåt. Jag är bara avundsjuk.
-Vad har du där? -Frukost.
-Du hade visst inte ätit... -Det har jag.
En kopp kaffe och en halv grapefrukt.
Fattiga riddare, bacon, ägg och potatis.
-Njut. -Det är åt dig.
Det var rart, men nej tack.
Har du gått ner i vikt?
Ja.
Du ser bra ut.
Tack.
Vi ses på scen.
-Madelyn? -Ja?
Vem sa att jag inte hade ätit?
Jag vet inte.
Jag tror...
...att det var Tino. Den långa servitören.
Okej.
Herregud.
Ingen har skrivit om Winchell-storyn. Vi har nog klarat oss.
-Kanske. -Kanske? Howard?
Det är något som inte stämmer.
Howard.
De har hittat något nytt, de förhör nya vittnen.
-Det är alltid något. -Det finns inget mer.
-Oroa dig inte. -Lucy är gravid.
Förutom det.
-Va? -Lucy är gravid.
Med barn?
Hur? Jag vet inte hur jag ska fråga.
Hur gravid är du?
Vadå "vet inte hur du ska fråga"?
Hur långt...
Hur långt gången är du...
Någon borde filma det här.
-Tolv veckor. -Det betyder...
Jag knullade min make för 12 veckor sen.
Det syns om sex veckor
och en månad efter det går det inte att dölja.
-Det är inte ett problem. -Nej.
Det har hänt förut. Jag nämner inga namn,
men vi har löst det.
-Tänker han döda mig? -Nej.
Bär en tvättkorg, stå bakom stolar, sitt med en kudde.
Bra idéer, Lucy kan bära en tvättkorg i varje scen.
Eller stå bakom stolar.
Var i Ricardos vardagsrum står dessa enorma stolar?
Lucy och Ricky möblerar om. Manusförfattarna kan ha kul.
De kan skaffa ett fikusträd.
Det får vara en sekvoja och jag får gömma mig bakom den.
-Vad föreslår du? -Att Ricardos får barn.
-Vad menar du? -Jag sa att det skulle bli så här.
Lucy Ricardo blir gravid i serien.
En berättelse i åtta delar, Lucy berättar de glada nyheterna för Ricky
och det slutar med att barnet föds.
Nej.
Vi kan inte ha en gravid kvinna på tv.
-Varför inte? -För det är tv.
-Vi är i folks hem. -Gravida kvinnor kräks ofta.
Jag är nära.
-Får jag säga en sak? -Jag är idel öra.
Om Lucy är gravid kommer publiken undra hur det hände.
-De sover i egna sängar. -Vi skjuter ihop dem.
-Nej. -Nej.
Vi sätter stopp för det. Det går inte.
Miss Rosen, kan ni komma in med penna och papper?
Min sekreterare.
Vad gör du?
"Till mr Lyons, ordförande, Philip Morris."
Dra inte in mr Lyons i detta.
"Mr Lyons, det ligger hos er.
Du betalar för showen och jag gör vad du än bestämmer."
Mr Lyons beblandar sig inte på den här nivån.
"En sak måste ni förstå."
Desi.
"Vi har gett er tv:s främsta show
och de kreativa besluten har hittills fattats av oss.
De säger nu att Lucy och Ricky inte får ha barn på showen."
Det är inte vad jag sa.
"Om ni tar deras parti,
informera dem att vi inte låter dem bestämma vad vi inte kan göra,
om de inte också bestämmer vad vi kan göra.
Med vänliga hälsningar, och så vidare." Tack. Skicka det via telegram.
Ska bli, herrn.
Det var inte ens varför jag äktade honom.
Det var därför.
Tysta. Repetition på gång.
Släpp ut mig, Lucy!
Lossa på kappan.
Inte förrän ni är sams.
Aldrig efter vad han sa.
Och det du sa till mig? Du kallade min mor för vessla.
-Be om ursäkt, Ethel. -Nej.
Be om ursäkt, Ethel.
Förlåt för att din mor ser ut som en vessla.
Ethel.
Han borde visa mer hänsyn.
Jag gav honom mitt livs bästa år.
De bästa?
Nu är ni kvitt.
Hur ska ni bli sams?
-Han borde... -Vi sätter oss vid bordet.
Vad sa du?
Vi borde sätta oss igen.
Med tanke på tiden borde vi gå vidare.
-Det var bra. -Nej, det var det inte.
-Va? -Det var inte bra.
-Vi går tillbaka. -Vad händer?
-Hon vill gå tillbaka. -Till vad?
-Middagsscenen. -Va?
-Middagsscenen, ditt fyllo. -Har vi gett Ethel-rollen till nån än?
Se så.
-Fortsätta eller gå tillbaka? -Tillbaka.
Sida 15. Fortfarande scen A.
Från: "Han ska inte neka mig en middag."
-Förbered kameror och rekvisita. -Vad är fel på scenen?
-Du var i den. -Bill.
-Något fundamentalt. -Jag löser det.
-Låt oss göra våra jobb. -Jag slår honom tills han blöder.
-Täcker försäkringen det? -Min är heltäckande.
-Bra jobbat. -Redo?
Tystnad, repetition.
Från: "Han ska inte neka mig en middag."
Redo...
...och börja.
Du har rätt. Han ska inte neka mig en middag.
Bra.
Vänligen sätt er.
Vi har inte nog med stolar.
Ni kan väl dela?
-Rostbiffen borde vara förskuren. -Det är den.
-Är det för mycket fett? -Absolut.
-Han menar köttet. -Köttet är bra.
Gör din grej.
Perfekt.
-Ja? -Vi går vidare.
-Inte än. -Varför inte?
-Vi måste träna på rörelserna. -Bill och jag kan det.
-Jag tvivlar inte på... -Det här är en repetition.
Vi kan lösa det imorgon.
Jag föredrar att göra det nu.
Jag måste utöva min rätt som regissör.
-Va? -Vi tar en paus.
-Det är inte dags. -Tio minuter.
-Vi återkommer till scen A. -Nej.
Kanske inte. Vi får se.
Vad är fel, älskling?
Vet du vad jag insåg?
Det borde vara tydligt att jag har dukat fint.
Det borde finnas blommor i en vas.
Jag försöker göra det fint.
Jag klipper en av stjälkarna och nu är den för kort.
Jag klipper de andra. Nu är de för korta.
-Jag förstår. -Vad tycker du?
Jag tror att du måste vila.
-Jag menade blommorna. -Berätta vad som är fel.
Varför är det så svårt att förstå?
Vi måste få middagsbordet att fungera.
Det är byggstenarna för drama.
Viv.
Det är inte du eller Bill.
Middagsscenen. Det är Donald Glass.
Det blir roligt.
Det tror jag nog.
Det blir inte bättre förrän det är dåligt.
-Stryk en från listan. -Ja.
Okej.
Hur mår du?
Vi har gjort 37 avsnitt.
Gör 37 av vad som helst och ett av dem kommer sist.
Vår regisserades av Donald Glass.
Kommittén kommer inte att grunda sina resultat
-baserat på veckans... -Åt helvete med kommittén.
Det är showen. Hans hemska kläder åsido,
Glass förstår inte fysisk komedi.
Det är allt.
Du är inte problemet.
-Luce? -Ja?
Madelyn gav mig frukost i morse.
Fattiga riddare, bacon och potatis.
Nån hade märkt att jag inte hade ätit frukost.
Hon sa att jag gått ner i vikt.
-Ja, du ser bra ut. -Hon är manusförfattare.
Hon serverar inte frukost.
Jag förstår inte. Det låter som att hon...
Hur visste hon att jag inte hade ätit?
Jag vet inte.
-Det var du, eller hur? -Ja.
Ge mig lite beröm. Jag erkänner ganska fort.
-Det är beundransvärt. -Tack.
Du bad henne att ge mig frukost och kommentera min viktminskning.
Låt mig förklara varför.
Varför?
Du borde sluta med din diet.
-Den fungerar. -Den är inte bra för dig.
-Jag mår bra. -Den är inte bra för Ethel.
Det är den inte.
Vi är bästa vänner. Jag vill inte bråka.
Jag skickade upp frukost...
Du skickade den med Madelyn och ett meddelande.
Och nu ytterligare ett, att jag ser för bra ut.
Vi vill att du väger lika mycket som när du fick rollen.
-Annars är det illa för Ethel? -Ja.
Eller för dig?
Okej.
Ingen kommer att sluta älska Lucy när du är gravid.
Du är inte en pinuppa.
Tack, Viv.
Jag ber dig bara att ta det lugnt.
Alla är på din sida,
vi är alla livrädda
och du hjälper inte genom
att attackera alla som jobbar här...
De flesta amerikanskor ser ut som du, Viv, inte som jag.
De vill se sig själva på tv.
Vad tusan skriker ni två om?
-Inget. -Inget.
Jag är mitt i min tupplur.
Brukar du inte göra det medan vi repeterar?
Spara humorn för showen.
Oroa dig inte. Vikten kommer alltid tillbaka.
Jag kan inte hålla den borta.
-Det här gick inte som jag ville. -Det var toppen.
Jag känner mig taggad på att uppträda inför miljoner.
Så...
Okej.
-Lucille. -Ja?
Kom och ta en drink med mig.
Kl. är 10.00.
Hon är säkert 10.15 någonstans.
Vi måste tillbaka på scen.
-Jag undrar om de väntar på dig. -Bill...
Säg till dem att mrs Arnaz behöver egentid
-och att hon kommer tillbaka. -Om 15 minuter.
Ja, frun.
Jag behöver en trädgårdssax i öppningsscenen.
-Uppfattat. -Kom.
Vi måste etablera att jag dukar ett fint bord.
Förklara det inte.
-Jag klipper blommorna. -Han bryr sig inte.
Den är för kort. Jag klipper de andra.
-De är för korta... -Ja.
Ge mig en trädgårdssax.
En sax kan inte klippa stjälkarna.
-Han vill nog klippa till dig. -Visst.
-Gå. -Ja.
ENDAST PERSONAL DESILU STUDIOS
Det regnar. Klarar ditt hår det?
Ja.
Ända sen jag började med showen har regnet studsat av.
Det är bra.
Jag visste inte att det här stället fanns här.
De gillar att hålla en låg profil.
Jag undrar varför.
Vem går till en bar på en onsdagsmorgon?
En eklektisk samling.
Vad vill du ha?
En stelkrampsspruta.
Jim Bean. Två stycken.
Har inte du och Desi en överenskommelse? Drick inte på jobbet.
Jag får inte bli full på jobbet.
-Har du sett mig full på jobbet? -Hade jag märkt det?
Nej.
-Till ditt nya barn. -Okej.
Är de artiga eller känner de inte igen oss?
De har ingen tv hemma.
Varför tänkte jag inte på det?
Jag läser sju tidningar om dagen.
När har du tid att göra det?
Det är 30 minuter mellan loppen på Santa Anita
och det tar mig en minut att välja en häst.
-Är du inte på jobbet? -Jag har en bookmaker och telefon.
Jag vet allt om det. Jag gjorde en Damon Runyon-film.
Jag har inte läst något om
att Lucille Ball är kommunist.
-Ingen pratar om det. -Sen när pratar du med folk?
Ju mindre du pratar, desto mer hör du.
Jag har inte hört något, så...
...problem hemma?
Problem hemma?
Nej.
Jag hade gärna föredragit det,
men mitt problem är inte hemma ofta.
Några dar i veckan.
Han spelade kort på båten i onsdags...
Jag vet. Bilden är sex månader gammal. Jag var där.
Varför var han inte hemma? Hos sin fru och dotter?
Din make älskar Amerika,
mer än någon jag har känt sen George M. Cohan,
som älskade landet så mycket att han skrev samma låt fem gånger.
Desi älskar Amerika lika mycket.
Trots det är han kubansk.
Jag vet.
Den världen har en snäv definition av manlighet.
-Jag vet. -Mannen är mannen.
Och kvinnorna är lyckliga.
-Har du frågat dem? -De ser lyckliga ut.
Jag förstår.
-Men det kvittar. -Det gör det.
Han älskar dig, Lucille.
Och han saknar dig när ni inte är tillsammans.
Jag har sett det.
Det behöver han inte. Vi bor i samma hus.
Han måste det. Det är det jag menar.
Han måste tillbringa tid ifrån dig
-så han inte känner sig som... -Andrafiol?
Mitt jobb är att navigera manliga egon.
Varför styr du då inspelningen?
Varför styr du repetitionerna? Du gör det framför honom.
Jag priotiserar inte regissörens känslor över showens bästa.
Jag bryr mig inte om Donalds känslor. Han är en klåpare.
Men vi löser det, vi spelar inte in Onkel Vanja.
Okej. Men middagsbordet måste vara exakt.
Jag gjorde bara vaudeville i 40 år,
så jag förstår inte vad du pratar om.
-Jag vet att du vet... -Du gjorde det framför Desi.
En sak ska du veta om Desi. Han styr denna show.
Varje kreativt beslut går genom honom.
Varenda affärsbeslut, tv-bolaget, Philip Morris...
Om inte det var nog sköter han kameran på måndag.
Det tar mig fem dagar att få ett skratt.
Han får ett vid varje bordsläsning.
Den mannen är ingens andrafiol.
-Hur många vet det? -Vadå?
Att Desi driver showen.
Hur många vet det?
Det var ett kort tag
då Lucy skulle bli en seriös skådespelerska i filmer.
Hon skulle tävla mot Crawford och Hayworth om roller.
Hon kanske hade fått rollen i Allt om Eva.
Hon hade gjort en enorm succé.
Det hände nästan.
För ett ögonblick.
Desi!
Lucy?
Vad har hänt?
Punka.
Fyrahundra meter bort.
-Och du övergav bilen? -Jag sprang den sista biten.
Vad är fel? Sprang du med en flaska champagne?
Jag tog med den...
Mer festligt.
Jag fick den.
Jag fick rollen.
-Vilken roll? -Jag fick rollen.
The Big Street.
Rita Hayworth skulle få den, sa du.
Planeringsproblem.
De gick till Judy Holliday. Planeringsproblem.
Jag fick huvudrollen i The Big Street.
Fantastiskt.
Jag ska spela mot Henry Fonda.
När börjar de spela in?
Om två veckor.
Jag kan inte andas.
-Det är Damon Runyon. -Jag vet.
Jag har läst manuset och jag är jätteglad.
Men jag såg fram emot att ha med dig på min turné.
Rita Hayworth har planeringsproblem.
Du med.
Tror du inte att jag vill vara
i samma stad som min make?
-Jag... -Jag vet.
Varje beslut jag tar är för att vara nära dig.
-Varje beslut. -Ja.
Uppenbarligen inte varje beslut?
Vet du hur många år jag har haft
usla biroller?
Skitroller i filmer jag aldrig hade betalat för att se
om så bion var den enda med luftkonditionering.
Om The Big Street är en succé
kommer jag få roller istället för Rita, Judy och Bette.
Vilken Judy?
-Holliday. -Hon.
Vem är baseballspelaren du pratar om?
Den som lät Lou Gehrig skina?
Wally Pipp.
-Gehrig var hans inhoppare. -Backup.
Han vilade en dag.
Gehrig kom in och spelade i 40 år.
Fjorton, och det var Wally Pipp.
Tänk om Wally Pipp hade planeringsproblem,
och Lou Gehrig turnerade med sin makes latinska orkester.
Det hade skrivit om baseballens historia.
Och latinsk musik.
Rita Hayworth är Wally Pipp. Jag är Lou Gehrig.
The Big Street är Yankees.
Jag förstår redan metaforen.
Åk inte på turné. Du kan stanna här.
-Och göra vadå? -Sälja ut Ciro's varje kväll.
Vi är inte ett husband.
Jag vill sälja ut i New York.
I Chicago och Miami.
Jag vet.
Åtta veckor.
Jag kommer till dig på helgerna.
Så bäst för dig att du inte blir kär
i någon annan mellan måndag och fredag.
Överenskommet.
Ska vi öppna flaskan och bada nakna i poolen?
Du har skakat om flaskan för mycket,
men din andra idé var bra.
Jösses, Lucy.
Du ska bli filmstjärna.
Är du bekväm med det?
Om jag är bekväm?
Flaskan har komisk tajming.
Jag har jobbat här i tio år.
Jag har aldrig varit på ordförandens kontor.
Mr Koerner är vår produktionschef.
Andreman.
Dit har jag inte kommit.
-Ja, sir. -Skicka in henne.
Han tar emot dig nu.
Lucille.
-Charles Koerner. -Lucille Ball.
-Föredrar du Lucille eller Lucy? -Spelar ingen roll.
-Lucy. -Okej.
Kallar jag dig Charlie?
Efter din prestation i The Big Street
kan du kalla mig Betsy om du så vill.
-Tack. -Vänligen sitt.
Tack.
Det var en ny sida av dig som vi inte tidigare sett.
Var har du gömt den?
I dåliga filmer.
Jag har hört liknande skämt från dig.
Om du ger mig filmer som The Big Street hör du dem inte igen.
Vi säger upp ditt kontrakt.
-Jag skojar inte. -Den var bra.
RKO säger upp ditt kontrakt.
Jag förstår inte.
Vi har inget åt dig.
Men det...
Det här händer snabbt.
-The Big Street var en succé. -Knappt.
Det var ingen kö för att se den,
-men ni förlorade inte pengar. -Nej.
-Är ni medveten om omständigheterna? -Det har inget med det att göra.
Damon Runyon försvann innan inspelningen började,
vår regissör gick med i armén under efterproduktionen
och vår redaktör dog.
-Det var många hinder. -Ja.
-Läste ni recensionerna? -De var imponerande.
Mer än så.
Det har inget med din prestation att göra.
Det har allt med min prestation att göra.
Jag visade vad jag går för
och det är bara början.
Det är bara början.
-Säkert att det inte är ett skämt? -Det är en tuff bransch.
Jag vet det! Jag har jobbat i den sen jag var 14 år.
Du är 35 år nu.
Är det problemet?
Problemet är att du egentligen är 39 år.
Trettionioåringar går inte för att se dina filmer?
De vill inte se berättelser om sig själva?
Du hjälpte oss när Judy Holliday och Rita Hayworth
var upptagna och vi ville inte förlora Fonda.
Studion har en överenskommelse med Metro och Warner
och de lånar oss Holliday eller Hayworth,
därför har vi inte tillräckligt för dig och ditt kontrakt.
Judy Holliday gör endast en sak bra.
Jag vet hur det känns. Jag har haft det här samtalet förut.
Märkligt, för du är usel på det.
Får jag ge dig ett förslag?
Radio.
-Vad i helvete sa du? -Du har rösten för det.
Det är mycket du kan göra med din röst.
Du borde tänka på det, Lucy.
Du borde dra åt helvete, Betsy.
Lucy?
-Vad gör du? -Läser manus.
Klockan är tre på morgonen.
Jag vet.
Jag är full.
Nu förstår jag varför du gillar att dricka.
-Är de bra filmer? -De är för radio.
Jaså?
Ja.
Det är inget fel på radio.
Jag gör det jämt.
Du är bandledare.
Bataan var också en hit.
-Jag hörde inte. -Bataan var en hit.
Jag var bra.
Recensionerna var bra och jag skröt inte om det.
Jag kunde ha fått bättre roller, men något hände,
vad hette det, andra världskriget.
Och nu kan jag inte få de där sketna rollerna
du inte hade betalat för att se
om de så var de enda med luft...
-Des. -Jag kan inte få dem.
TORSDAG
GENOMGÅNG
Är du säker att bandagen är falska?
Ja.
-Säkert att du mår bra? -Ja.
Låt mig hjälpa dig.
Tur att Mertzes har dragit för rullgardinerna.
Det var mitt fel.
Nej, felet var mitt.
-Så dumma vi var. -Ja.
-Vi ska aldrig bråka igen. -Älskling.
-Är du okej, Lucy? -Ja.
-Säkert? -Ja.
-Vilken tur. -Hur så?
Jag sa till Ethel att det var min idé och hon åkte till sin mor.
Nej.
Bryt. Bra.
-Dags för lunch? -En timmes lunchrast.
Vi gör noteringar och kör igen.
-En snabb fråga? -Bordsscenen blir bra.
Nej. Jag vill återigen förklara min oro
om Rickys entré.
Jag tog upp det i måndags. Vi har inget nytt manus.
-Det kommer att fungera. -Lyssna.
Okej.
Lucy trimmar blommorna. Ricky öppnar dörren och kommer in.
Vi måste skippa blommorna.
Skippa, inte klippa.
Jag förstår inte vad du menar.
-Vi måste korta ner scenen. -Hur mycket?
En minut.
Vi återkommer till blommorna.
Dörren öppnas, Ricky kommer in, Lucy ser och hör honom inte,
vilket är ovanligt då ytterdörren är precis där,
och vi har etablerat
att Lucy kan både se och höra.
-Vi tror på det. -Ursäkta?
Lucy är så fokuserat på att duka,
att hon inte hör Ricky komma in.
-Jag köper det. -Okej.
Ricky smyger upp till henne, lägger händerna över ögonen och säger...
"Gissa vem."
Lucy säger: "Bill? Sam? Pat? Ralph?"
-Hon retar honom. -Det är tydligt.
-Ricky svarar... -"Nej."
Ricky blir arg.
"Nej!" Han är upprörd. Lucy fortsätter att reta honom.
"George, Julius, Stephen, Ivan?"
Vi bytte det till "Pedro? Julio? Juan?"
De är spanska namn. Mexikanska, kubanska, latinska.
De är brasilianska namn. Turkiska.
-Är du klar? -Crewet måste gå på lunch.
-Ja. -Lucy gissar ett par namn.
Retsamt.
Enligt manus tar Ricky händerna från Lucys ögon,
-vänder på henne och säger... -"Nej! Det är jag!"
Min fråga är,
tror Ricky verkligen att det kan finnas åtta olika män
som kommer och går i lägenheten och som alla låter som Desi Arnaz?
Vi menar inte att Ricky är dum.
Ni tror att publiken är det. De kommer inte att förlåta er.
-Tar du betalt för dessa lektioner? -Ja.
Publiken kommer att vara med på skämtet.
Ja. Men inte särskilt länge.
-Jess. -Vi pratar efter lunch.
-Jag har en idé. -Vi måste ta en rast.
-Lucy ordnar blommorna. -Vi skippar blommorna.
-Vi klipper inte... -Jag går inte igenom det igen.
Ricky öppnar dörren, kommer in, stänger dörren,
som vi har sett honom göra 37 gånger. Lucy ignorerar honom.
-Du beskriver manuset. -Ja.
Men istället för att leka gissningsleken står Ricky där.
Han förstår inte varför Lucy inte märker honom.
Han står där en stund,
till slut säger han överdrivet,
som vi har hört hundratals gånger:
"Lucy, jag är hemma."
Det är roligt.
Luce? Låt oss prata om det efter lunchen.
-Jim. -Lunchdags.
En timme. Sen går vi igenom det.
Vänta!
Fungerar det för dig, Desi?
-Det blir perfekt. -Vi pratar om det efter lunchen.
Det behövdes fixas.
-Vi kan få ut mer av "hycklare". -Ja.
Som vad?
Lucy kan säga till Desi:
"Kul att veta att jag äktade en hycklare."
-Och Desi svarar... -"Hycklare!"
Han vänder sig till Fred: "Vad är det?"
Fred säger: "En person som gör motsatsen till vad han säger."
-"Tack." Desi vänder sig till Lucy... -"Ja?"
Det är bra.
-Det är vad jag tänkte säga. -Jag var snabbare.
Du avbröt mig.
Hur tror du att en kvinna fick ett jobb här?
-Passar det nu? -Madelyn har en bra idé.
Vi filmar båda scenerna och ser vilken som blir roligast.
Det var min idé.
En dålig idé.
-Det är inte din dag idag. -Har du ett ögonblick?
Visst.
Varför kan vi inte filma båda?
Du är väl på plats under inspelningen?
-Som alltid. -Kommer du att se publiken?
-Ja. -Då vi filmar båda scenerna,
kan vi filma en gång med dig i byxor och en utan?
-Det är inte samma sak. -Jo.
Jag vill inte stå utan byxor inför 200 personer.
Det är inte vad jag ville prata om.
Tänker du berätta att du är gravid igen?
Nej, jag är fortfarande gravid.
Du vet att jag uppskattar dig.
-Jag tror det. -Du vet det.
Okej.
Du vet också vad Desis jobb är.
Ja.
Allt går igenom Desi.
De flesta affärsbesluten fattas av Desi.
-Du äktade en smart man. -Ja.
Han fattar många kreativa beslut också.
-Inte många. -Jo.
Han kom på kamerasystemet.
Östkusten får en klar bild tack vare honom.
Fast vi använder tre kameror
kan studiopubliken se varenda scen tack vare honom.
-Ja. -Skådespelarna kan se publiken.
Jag ger honom äran.
Han föreslog att Lucy borde vara gravid i showen.
Det kommer inte hända, oavsett vad CBS säger,
Philip Morris tillåter det inte, men jag ger honom äran.
Det är just det. Du gör inte det.
Vad menar du?
Han får ingen ära som producent,
vilket han är.
Du får all ära.
Jag förtjänar den.
Jag är showrunner och skaparen av serien.
-Vi kunde inte ha gjort det utan dig. -Absolut inte.
Eller utan Desi.
Han spelar Ricky, vilket han får ära för.
-Borde våra agenter talas vid? -Nej.
Jag gillar inte den här konversationen.
Vi är inte klara än.
Du måste rädda mitt äktenskap.
Vad tror du att de pratar om?
De pratar nog om dig.
De vill betala dig mindre. Du är inte lika rolig som jag.
-Mary Pat, be Desi att komma in. -Visst.
-Madelyn? -Ja.
-Är allt okej? -Ja.
Det måste hänga ihop, annars är det inte roligt.
Anything Goes var en hit.
-Inte Cole Portes Anything Goes... -Jag vet.
Varför berättar du det?
Att Ricky höll händerna över mina ögon, var det Jess?
Vi pratar inte om vem som skrev vad.
Var det inte Jess?
-Återigen... -Du vet att jag har rätt.
Varför tar du inte mitt parti?
Vi kan väl träffas i helgen och gå igenom det?
Showen är imorgon och jag vill gå igenom det nu.
Visst, låt oss oroa dig ännu mer.
Jag är inte orolig...
Jag vill att du är brandväggen
som ser till... Var bara logisk.
Jag säger inte vem det var,
men jag försöker att göra Lucy smartare.
Ursäkta?
-Varje vecka försöker jag... -Är Lucy dum?
Det sa jag inte.
Men du försöker visst
att göra Lucy smartare.
Jag skapade karaktären med dig.
Hon måste vara smartare.
Ibland beter hon sig barnsligt för komedins skull.
Det här passar inte just nu.
Det är viktigt...
-Hur är hon... -Hon beter sig barnsligt.
Det får 60 miljoner människor att skratta,
precis som Costello och Laurel, och du får betalt.
Jag hatar när vuxna män beter sig som barn.
-Då ifrågasätter jag din roll här. -Det gör du inte.
Du tycker att jag är roligast, därför pratar du med mig och inte Jess.
Många tycker att Lucy är smart.
Hon kan alltid överkomma hinder.
Hindret är oftast hennes makes tillåtande.
Är det verkligen passande att prata om det här nu?
Nej! Jag sa precis det.
Det är ett kvinnligt perspektiv från en annan generation.
En annan generation? Hör på dig.
Bette Davis, Bacall, Hepburn...
-Roliga kvinnor. -Judy Holliday.
Judy Holliday? Lägg av.
De är roliga, smarta, tuffa och de överlistar männen.
Varför känner du och Gracie Allen att ni måste...
Sluta. Jag älskar dig, Maddie.
Du är som
ett barnbarns barn från en annan generation.
Jag önskar att du en dag är hälften så rolig som Gracie Allen.
Under tiden, kom ihåg att om Lucy, Ricky, Fred och Ethel
överlever morgondagen,
måste de leva i en verklighet som accepterar universums fysiklagar.
Ricky vet att Lucy inte tror
att åtta andra män kan dyka upp i lägenheten.
Jag förstår.
Men jag fattar inte det beslutet.
Kom igen.
Mary Pat, skippa blommorna.
-För att förtydliga... -Hon vet vad du menar.
Kom igen.
Judy Holliday.
Det här händer inte.
Mr Arnaz?
Kom in.
Mr Oppenheimer vill träffa dig, mr Caroll och miss Pugh.
-Inget från mr Lyons än? -Nej.
-Någon hos Philip Morris? -Nej.
Följ med till scen. Vi är en timme sena.
Madelyn har ett skämt åt andra akten.
Vi ska inte berätta vem som skrev vad.
Madelyn kom på det efter mig.
Kan två författare inte komma på samma skämt?
-Det är möjligt. -Tack.
Så var det inte.
-Måste jag delta? -Jag vet inte.
-"Vad är en hycklare?" -Det är Fred.
Förstått. Bra.
-Varför det därför du kallade? -Nej.
Det är för avsnitt nio som vi jobbar på.
Om Lucy Ricardo är gravid, får det ske i avsnitt nio.
Ja.
Det kommer inte att bli av.
-Jo. -Philip Morris kommer inte tillåta det.
Även om de gjorde det vill vi inte veta
hur hon blev gravid.
Har vi tittare som inte vet hur kvinnor blir gravida?
De kallas barn.
Har dessa barn yngre syskon?
Många av våra tittare är kristna.
Jag vet.
Jag ska be en präst, pastor och rabbi gå över vartenda manus.
Ska jag skrivas om av en präst, en pastor och en rabbi?
Det finns ett skämt där.
Bra, för utan mig finns det inte många kvar.
-Lustigt. -Des...
Jag skickade ett telegram till Alfred Lyons.
-Gjorde du? -Beslutet ligger hos honom.
-Okej. -Okej.
Bra.
-Kommer han att säga nej? -Det tror jag.
-Är det allt? -Ja.
-Okej. -Bob.
Berätta det du sa till mig för Desi.
-Jag? -Ja.
-Verkligen? -Va?
Det är intressant. Bob sa att du...
...är huvudkaraktären i showen.
Du är "I" i I Love Lucy.
Du är huvudnumret.
-Jag är "I" i I Love Lucy. -Ja.
Jag har aldrig sett det så.
-Gillar du det? -Ja.
Är du nedlåtande igen
kör jag ner handen i halsen på dig och drar ut dina lungor.
-Jag menade inte... -Ursäkta mig.
-Vad är det? -Telegram till mr Arnaz.
Från mr Lyons och Philip Morris.
-Vamos a ver. -Visst.
Kom igen, vi är en timme sena.
Ja.
Vad står det?
"Till alla anställda på Philip Morris och CBS, jävlas inte med kubanen."
"Han kom inte hem och har inte ringt, inte för att det spelar nån roll."
"Jag ser det.
Ring Ricky och be om förlåtelse."
"Va? Skulle jag svälja min stolthet..."
"Skulle jag svälja min stolthet på det sättet?"
Varför är du vaken?
Jag vaknade och du var inte där.
Jag tittade till barnkammaren.
Hon hade sparkat bort filten.
Det väckte henne.
Men jag fick henne att somna om.
Vi betalar hushållerskan att tvätta.
Jag gillar att göra det. Jag får aldrig chansen.
Jag ska lägga tillbaka henne.
-Du borde lägga dig igen. -Ja.
"Tror du att jag ringer honom och kryper tillbaka?
Tror du att jag ska svälja min stolthet?
Tror du att jag ska ringa honom och krypa..."
"Tror du att jag ska svälja min stolthet?"
-Lucy? -Här borta.
-Tack. -Ingen orsak.
-Vad tusan? -Tack för att du kom.
-Klockan är två på morgonen. -Ursäkta.
-Vad är fel? -Jag ska ändra middagsscenen.
Vi går till min loge och ringer Desi.
Desi är hemma med barnet. Vi kan göra det.
-Vet han att du är här? -Han sover.
Jag kör hem dig.
-Är det han? -Det är Viv.
-Ringde du henne med? -Jag ändrar middagsscenen.
Det här är inte för nybörjare.
-Jag anställer inte regissörerna. -Jag vet.
-Vad pågår? -Tack för att du kom.
Är allt okej?
Vi tre står på en tom scen kl. 02.00 på morgonen.
Hon är full, inte jag.
Allt är toppen. Varför frågar du?
Du sa att det var ett nödfall...
Vi måste göra om scenen, det går fort.
-Va? -Du hörde henne.
Det går fort. Vi måste bara göra en justering.
Två personer bråkar om att behöva dela stol vid middagsbordet.
Först flyttar vi denna så kameran kan se er.
Ni kan inte bara sitta och knuffas.
Ni kan inte sitta och trängas.
Varje rörelse måste vara artikulerad.
Ethel armbågar Fred. Armbåga honom.
Fred armbågar Ethel hårdare.
Ethel armbågar Fred, hårdare.
-Hör du! -Sen Fred.
Armbåga varandra samtidigt så ni ramlar av stolen.
Det är allt.
Vi tar om det ett par gånger.
Har något hänt?
-Vad menar du? -Hemma.
-Har något hänt? -Nej. Jag...
Nej.
Jag tvättade och...
Jag ville fixa scenen.
Jag kunde inte sova.
Som när man har glömt ugnen på.
Dörren olåst.
Jag ville fixa scenen. Vi kör igen.
Jag tog den här showen så Desi och jag kunde vara tillsammans.
Jag trodde inte den skulle bli så stor.
Jag trodde att vi skulle få
en liten lägenhet där vi kunde bo.
Och det fungerade.
Det här är...
Det är som en historia man läst som liten.
En häxa förbannar en kvinna.
Hon kommer att bli avgudad av mannen hon älskar,
men bara så länge hon är på denna plats.
Det är mer än vad de flesta har.
Vi tar om det.
Jag ska köra hem dig.
-Låt mig... -Jag är den största tillgången
Columbia Broadcasting System har.
Philip Morris Tobacco, Westinghouses största tillgång.
Jag tjänar en förmögenhet på att göra vad jag älskar.
Jag jobbar med min make som är imponerad av mig,
allt jag behöver göra är att göra mitt bästa 36 veckor i rad.
Och göra det nästa år igen.
Mitt bästa.
Vi tar om det.
När RKO rev upp Lucys kontrakt tog MGM in henne för ett Technicolor-test,
något hon inte visste
skulle bli hennes livs största ögonblick.
En man vid namn Sydney Guilaroff var Metros huvudfrisör.
Han såg Lucy och sa:
"Håret är brunt, men själen är eld."
Han gav henne en ny hårfärg.
Tystnad, tack.
LIVE
Det är dags för My Favorite Husband, med Lucille Ball.
Hallå, allihop!
Det är den roliga familjeserien med Lucille Ball,
Richard Denning, transkriberad och producerad
av Jell-Os familjedessert.
"Och nu, Lucille Ball med Richard Denning
som Liz och George Cooper,
som älskar att bo tillsammans.
Det är en vacker vårdag
och Liz är i köket för att prata med hushållerskan Katy."
-Katy? -Ja, mrs Cooper?
Jag har goda nyheter.
Vad menar du? Jag har goda nyheter och du säger...
Goda nyheter för dig är oftast dåliga för mig.
Det är sant.
-Lucy? -Kom in.
-Det var en bra show. -Jag tycker det.
Säg det till Maddie och Bob.
Jag har två herrar här ute som vill träffa dig.
Du borde lyssna på dem.
Det låter otäckt. Kan de inte komma in?
Kom in.
-Lucille Ball. -Ja, sir.
David Levy, chef för Comedy Development, CBS.
David Hard, chef för Current Programming, CBS.
David och David,
jag har jobbat med CBS och har aldrig hört talas om er.
CBS Television.
Har CBS tv-program?
-Ja, Edward R. Murrow är... -Jag skojade.
-Jag förstår. -Den var bra.
Tack.
De har en intressant idé.
Vi har varit här ett par gånger,
och vi har märkt att du använder gester och uttryck.
-Du menar skådespeleri? -Ja.
Mitt ansikte, min kropp och röst, det är allt jag har.
Det är ovanligt då det är radio.
Jack Benny gör det. Han spelar för studiopubliken.
Det fungerade bra för honom.
Ja, och det fungerar bra för dig.
Det är synd att ingen får se det.
-Om bara en radio har bild. -Vi kallar det tv.
Är ni här för att sälja en?
De vill göra en tv-show av My Favorite Husband.
-Jag är mycket intresserad. -Bra.
Är det för tidigt att skåla?
För My Favorite Husband.
Ja.
Men jag vill inte göra My Favorite Husband.
Jag förstår inte.
Inte jag heller.
Få inte panik.
Jag är intresserad av idén om My Favorite Husband på tv,
men jag vill att det är en annan show.
-Vad vill du ha för show? -Desi ska spela min make.
Det är tydligen ett problem med rollerna.
-Menar du mig? -Ja.
Jag var inte säker.
Våra rollbesättare har en lista
med spännande namn vi tror du kommer att gilla.
-Ge den till Lucy. -De är roliga män.
-Vi har kopior. -En väldigt bra lista.
-Nummer 12 dog förra veckan. -Fel av mig.
Inga problem.
-Vad sa du? -Jag svarade mr Macy.
Inga problem med rollerna.
Jag gör gärna en halvtimmes komedi för CBS,
om min make, låt oss kalla honom "Shmezy," spelas av Desi.
-Får jag uttala mig? -Gärna.
Din make på My Favorite Husband är den femte vd:n på en bank.
Ja.
Kan du se Desi
som den femte vd:n på en bank?
Han hade inte varit vd för något.
Han hade ägt banken.
Ser du problemet?
Vad ni anser vara ett problem.
-Lucy. -Ja.
Jag är oftast inte med på dessa möten.
Detta möte är inte av mitt intresse.
Jag är här för att tala sanning.
En helamerikansk tjej
kan inte vara gift med en icke-amerikan.
Han är amerikan.
Han var en sergeant i amerikanska armén under kriget.
Du vet vad jag menar.
-Han är spansk. -Nej.
Han har aldrig varit till Spanien. Han talar spanska. Han föddes på Kuba.
Hans far var Santiagos borgmästare, Kubas näst största stad.
-Du vet vad... -Vad du menar? Ja.
Jag är inte här för att ge min brorson ett jobb.
Desi Arnaz är otroligt begåvad.
Han är en fantastisk musiker och skådespelare,
som hade varit en filmstjärna om kubaner kunde bli det.
Dessutom jobbar vi bra tillsammans.
Jag är med honom på turné,
han bjuder in mig på sketcher och de fungerar.
-Jess? -Det stämmer.
Kulturella olikheter kan främja komedi.
-Har jag rätt? -Du har inte fel.
Jag vill inte ha fler möten, vi lär få ont om plats.
Jag kommer inte att ändra mig.
Om ni vill ha med mig på tv, finns det bara en show jag tänker göra,
så hur blir det?
FREDAG SHOWKVÄLL
RESERVERAD
Kan nån svara?
Vi har nog 15 minuter.
-Ni tror? -Vi väntar på något.
Okej, tack.
Väntar?
Kom in.
Okej.
-Kan jag få en sekund? -Visst.
-Jag vet nog varför jag är här. -Gör du?
-Lyssna. -Jag bad om en tjänst.
Jag bad dig göra honom till producent.
Men du försöker få honom att tro att han är huvudkaraktären.
-Vad var det om? -Jag menade inte att förolämpa.
-Jag ber om ursäkt. -Han skrattade åt det.
Han är stött, jag är förolämpad.
Jag bad dig om en liten tjänst
och du är skyldig mig det.
Det var inte en liten tjänst. Jag är inte skyldig dig något.
Inte?
Du bad mig att rädda ditt äktenskap.
-Nej... -Det är inte första gången.
Jag bad dig att göra honom till producent.
Visst. Kan min fru spela Lucy då och då?
Gjorde hon det hade hon fått äran.
Och vad menar du med att det inte var första gången?
"Desi kan spela min make. Det räddar vårt äktenskap."
-Låter jag så? -Ja.
-Gör inte röster. -Är du stött?
Du bad mig ge upp min jobbtitel som om det inte betydde något.
-Du har rätt. -Herregud!
-Förlåt. -Ibland tror jag att du...
Va?
Du har rätt. Jag hade fel.
Det förvånar mig.
-Jag vet. -Har du sagt det förut?
Nej. Men jag har tänkt det, om det betyder något.
Det gör det.
Det har varit en jobbig vecka.
-Vad väntar vi på? -Jag vet inte.
-Nån måste veta. -Kom in.
-Desi vill prata med dig på kontoret.
Hans omklädningsrum, menar du?
Nej, han är på sitt kontor med CBS och Philip Morris.
Varför är han där? Vi ska börja.
Kvällsutgåvan kom precis ut.
Lyssna på mig. Kom ihåg.
"Ni har inget med det att göra."
Låt det vara det bästa jag någonsin har skrivit.
Det är "Vitameatavegamin".
Kvällsutgåvan.
LUCILLE BALL ÄR KOMMUNIST 'I LOVE LUCY"-STJÄRNAN FÖRNEKAR
Det är okej.
-Stort typsnitt. -Jag fixar det.
-Det används vid katastrofer. -Jag har redan ringt.
-Och de använde rött bläck. -Ja.
-Tänk att tidningen har rött bläck. -Ja.
Jag blev rentvådd.
Lokalredaktören, Agnes Underwood,
har en fotokopia av affidavitet som
visar att du registrerade dig 1936
som en väljare av kommunistpartiet.
Men jag rentvåddes.
De stämplade kortet, jag såg det.
Tidningarna har bilden med texten:
"Notera stämpeln till vänster",
men Herald Express raderade orden "annullerad"
-från dokumentet. -De andra tidningarna?
Jag har ringt samtal, vi ska fixa det här.
Vem har du ringt?
Varje reporter inom 20 minuter bort.
-Därför väntar vi. -Kommer reportrarna hit?
Vi sätter dem längs bak.
Tror du att vi filmar showen? Varför säger ni inget?
Desi har en idé.
Jag ska värma upp publiken som alltid,
men istället för Cuban Pete och skämtet om sköldpaddan,
ska jag berätta vad som hände.
Jag ska förklara att du kryssade i fel ruta.
Jag ska visa dem det annullerade dokumentet,
och jag ska ta ut dig
så pressen kan se dem applådera dig.
Kan vi få lite enrum?
Du säger inte till dem att jag kryssade i fel ruta.
Det här är viktigt.
-Om jag ska dö... -Det ska du inte.
-Då vill jag dö ståendes. -Jag vet inte vad...
Jag är inte dum. Jag kryssade inte i fel ruta.
-Du såg rubriken. -Alla har sett den.
Morfar Fred uppfostrade mig sen jag var fyra år.
Han brydde sig om arbetarnas rättigheter.
Det var min hyllning till honom och att säga att jag kryssade...
Morfar Fred hade fel!
Han berättade inte om delen då de kastar ens far i fängelse
för brottet att vara borgmästare.
Jag jagades till det här landet!
Tro mig, du kryssade i fel ruta.
Och om de inte applåderar?
Det kommer de. Och pressen kommer att skriva det.
Du ska säga att jag anklagades...
De kommer att läsa det imorgon oavsett.
Vi har en provpublik på 200 personer.
Så... Miss Rosen!
Och om de buar ut mig?
Om de gör det...
Då är det över ikväll.
Ring den här mannen.
Säg att det är åt mig.
Han väntar på mitt samtal.
Säg till när han svarar.
Ja, sir.
Någon sa att du gick ut hit.
Jag fick precis höra.
Stora rubriker?
Rött bläck.
Jag borde inte ha gjort veckan värre...
Vad?
Det spelar ingen roll.
Det kanske är sista gången vi gör det här.
Lucy Ricardo är gift med en man sex år yngre än hon själv,
och Ethel är gift med sin morfar.
Alla vet att det underliggande skämtet
är att jag inte är snygg nog för honom.
Jag förstod det vid värsta tänkbara tid.
Fin klänning.
Vill ni två vara ensamma här ute?
-Nej. -Ja.
Du är min hjälte.
Jag bryr mig om vad som fungerar.
Jag bryr mig om vad som är roligt.
Jag bryr mig inte
om en kvinnas perspektiv från en ny generation.
Jag bryr mig om dig.
Jag blir gärna serverad frukost.
Det är inte vad vi pratar om.
Kommer inte en assistent med frukost varje morgon?
-Jo. -Okej.
Men aldrig fattiga riddare.
Vi ska lösa det.
Jag kom för att distrahera dig med nonsens,
men de två hann visst före.
Viv gillar inte att Ethel anses vara oattraktiv.
Ingen nära henne är förvånad.
Jag sa vad jag tyckte.
Du har sagt vad du tycker sen du började jobba här.
Det är inget nytt.
Vet ni vad,
mina kära damer?
Något dör inom en man,
det bara dör,
första gången en kvinna kallar honom gammal.
Så att Jess, Bob och Madelyn
som skriver Ethel-skämt...
Det rör mig inte.
Ni två...
...är bra skådisar.
Det är en ära att få göra showen med er.
-Nu skrämmer du mig. -Verkligen.
Desi ska berätta för publiken och pressen.
Han hoppas att publiken accepterar sanningen,
så pressen skriver om det.
Jag vet inte.
Ursäkta mig. Mr Arnaz är redo för uppvärmningen.
Ni ville visst bli informerade.
Tack.
Okej.
Vi ses där ute.
Lycka till.
-Lycka till. -Lycka till.
Luce.
Middagsscenen är bättre så här.
TYSTNAD TACK
Mina damer och herrar,
ett varmt välkomnade till en av stjärnorna i I Love Lucy.
Ni känner honom som Ricky Ricardo, Desi Arnaz!
Tack.
Tusen tack.
Jag brukar värma upp publiken just nu.
Jag berättar ett skämt om en sköldpadda
och påpekar det revolutionerande kamerasystemet
som låter publiken se showen obehindrat,
och presenterar er för resten av skådespelarna.
Jag tänker inte göra det ikväll.
Förra veckan, blev min fru, Lucille Ball,
ombedd att vittna bakom stängda dörrar
inför House Un-American Activities Committee.
Kongressledamöter som utreder kommunism.
Efter flera timmar, kom kommittén till slutsatsen,
entydigt,
att Lucy inte är inblandad med kommunistpartiet.
Så allt är bra?
Nej.
Det här är kvällsutgåvan
av Herald Express.
Därför ringde jag Herald Express redaktör.
Jag ringde kommitténs ordförande.
Jag ringde alla medlemmar på kommittén.
Och jag ringde en till person som jag tror är kvar på tråden.
Tack.
-Är du kvar, sir? -Ja.
Jag står nu framför en studiopublik
i Hollywood, Kalifornien
-med ett flertal reportrar. -Låter bra.
Vi vill veta om FBI har ett fall mot Lucy?
Har FBI bevis på missgärningar?
Har FBI skäl att tro
att Lucille Ball är en kommunist?
Absolut inte. Hon är 100 % rentvådd.
Tack. En till fråga. Kan ni tillkännage ert namn?
Det här är J. Edgar Hoover.
Tack, sir, ha en trevlig kväll.
Mina damer och herrar, vänligen välkomna min fru,
och I Love Lucys stjärna, Lucille Ball.
Njut av showen.
-Det är över! -Tack.
-Det är över nu. -Tack.
-De älskar dig. -Jag älskar dig.
Ingen kommer att bråka med dig.
-Jag trodde de skulle bua. -Nej.
-Vill du göra showen? -Har du varit otrogen?
-Va? -Har du varit otrogen?
-Skämtar du? -Nej.
Nej, det har jag inte.
Spelar du kort på båten hela natten?
-Ja. -Du har inte varit med någon?
-Vad är det med dig? -Ljug inte.
Vart kom det här ifrån? De jublade precis för dig.
-De hade rätt, eller hur? -Lucy...
De hade fel bild.
-Hade de rätt? -Lucy...
Hade de rätt?
Jag bevisade precis att Herald Express hade fel.
Tror du att Confidential Magazine...
Vi ska göra en show.
-Berätta. -Varför tror du,
förutom på grund av den blaskan, att jag skulle vara otrogen?
Det är ditt läppstift.
Du kysste mig i början av veckan,
tog min näsduk, torkade av läppstiftet
och la den i min ficka. Du hade aldrig gjort det.
-Nej. -Vad pratar du då om?
Det här är mitt läppstift.
De var bara eskortflickor.
De är horor.
Det betyder inget.
Det betyder inget...
Låt oss göra showen.
Låt oss glömma det här i en halvtimme.
Nu kör vi, Jim.
-Det blir inte bättre än så här. -Uppfattat.
-Okej, allihop. -Nu gör vi showen.
-Vi börjar med scen A. -Scen A.
Inta era platser.
Då så. Klockor.
-Tystnad, tack. -Tystnad. Kameran går.
Kameran går.
-Ljud. -Ljud.
-Spelar in. -Ljud.
-Upp. -Upp.
Redo, börja.
Det var en bra show den kvällen.
Vi gjorde två olika öppningar,
men det var originalet som sändes.
Den med alla namn.
Ni har nog B-kopian,
för er första fråga var...
Jag vann mitt vad med Desi.
CBS lät oss inte använda ordet "gravid".
Men fler såg Little Rickys födelse
än något annat tv-program.
Din ursprungliga fråga?
Du frågade varför Lucy slutade under den alternativa versionen.
Vi gjorde Lucys version av Rickys entré först...
Hon klippte blommorna,
vilket vi inte kunde använda då vi hade ont om tid.
Hon hällde vatten i vasen...
Vilket får blommorna att resa sig till ytan.
Hon verkade vara i andra tankar.
Jag minns inte hennes replik.
Det var nog enda gången hon missade en replik.
Jag minns inte repliken, men vi började om.
Det var Desis replik.
Det var en ny replik från Lucy.
Vad var det?
Lucy, jag är hemma.
-Förlåt, jag tappade bort mig. -Bryt. Vi prövar igen.
Vi gjorde inte en ny tagning av den alternativa öppningen.
Lucy ville bara gå vidare.
Gissa vem?
Bill? Sam?
-Pat? -Nej.
Pedro? Pablo?
-Jose? -Nej, det är jag!
Självklart.
Jättekul.
Ska vi få sällskap? Vilka då?
-Vad tycker du om de nya glasen? -Vem kommer på middag?
Visst ser bordet fint ut?
-Vem är det? -Ett par.
Den 3 mars, 1960, skilde sig Lucy från Desi.
Det var morgonen efter deras sista framträdande tillsammans.
ATT VARA RICARDOS
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Monika Andersson