Okej, ni har 90 minuter. Vilket ämne ni vill.
Jag börjar ta tid nu.
Vi har alla nåt som vi skäms för,
nåt pinsamt minne...
...som vi inte kan glömma.
Som får oss att vakna fyra på morgonen.
Helt svettiga.
För mig var det nåt som hände för att jag var rädd.
Eftersom jag förlorat min enda sanna vän.
Folk gör dumma saker på grund av rädsla.
Mitt liv slutade vara bra när mamma dog för några år sen.
Pappa gifte om sig med Natalie och flyttade till Dubai.
Jag gick på internat på vischan.
Rugby var en religion och jag trakasserades dagligen.
Det borde vara olagligt att tvinga mig att plugga.
Jag är nästan vuxen.
Men du är dock bara sexton eller så.
Du är sexton år gammal.
Det vore absurt att låta dig sluta skolan.
Så ni skickar mig i fängelse?
Även fångar försöker passa in.
De lägger pussel och spelar pingis med varann.
Du kan väl försöka höra hur du låter bara en kort stund?
- Ursäkta? - Ned,
att anpassa sig ingår i vuxenlivet.
Att låta dig sluta skolan är som att skicka dig i fängelse.
De som hoppar av i din ålder
slutar som städare på nåt snabbköp...
Pappa pratade alltid om dessa städare.
...och sen brott förstås.
Adam Quinns son blev relegerad förra året.
Nu är han luffare i Paris.
- Lägg av, allvarligt? - Ja!
Läser dikter i tunnelbanan. Rena tiggeriet.
Hemskt tråkigt. Tänk på det.
Luffare... i Paris! Det lät underbart.
Var jag hemsk nog att bli relegerad? Det skulle visa sig i år.
Eget rum! Magiskt.
Sa du att du har eget rum?
Lägg av. Får jag se.
Mina damer och herrar. Min plågoande.
Okej.
Du kanske har eget rum
för att ingen ska bli antastad på nätterna.
Hej själv. Jag hoppas att sommaren har varit angenäm.
"Jag hoppas att sommaren har varit angenäm"?
Du är så bögig.
Ta det lugnt, jag har inte sett dig på evigheter.
Okej.
Tillbaka i fängelset.
Det är som i fängelset. Om ingen gillar en som man är
får man dölja sitt verkliga jag.
Till exempel: när vi skrev uppsats,
snodde jag låttexter som vår gamla lärare aldrig skulle känna igen.
Men det var ett privat skämt.
Ingen annan kände igen dem heller, eller brydde sig.
Alla på Woodhill College var besatta av rugby.
Inte för att jag hatade det, men om man inte gillade det...
Det ljudet betyder gay.
Jag vet inte varför det betyder det. Men jag hörde det ofta.
Bara så vi vet...
Jag borde förklara.
"Gay" betyder dålig eller annorlunda.
Rädslan för att vara annorlunda
genomsyrade vår skola.
...bjuda upp tjejen.
Sen brukar man liksom...
Eller hur? Men håll inte här. Några frågor?
Det fanns andra skolor förstås.
Coola, moderna skolor där allt var okej.
Men inte här.
Idag ska vi se på...
Att prata om sexuell identitet med nån i skolan
vore som att stirra på solen.
...nån som har nåt förslag?
Ute i världen kunde man vara vem man ville.
Men vår skola var inte en del av världen.
Först en sorglig nyhet.
Efter en kort tids sjukdom
har vår kära kollega och vän Glen Fottrell gått bort.
Kom igen!
Elever!
Det innebär förändringar på avdelningen för engelska.
För att hedra vår nyligen bortgångne lärare
ska en elev utses som representant för skolan
i den nationella uppsatstävlingen.
Förstapriset är 5000 pund...
...som donation till skolan.
Nu... Rugby!
Har ni träffat nån vuxen med barnasinnet i behåll?
Det var sån rektorn var.
Vår skola har vunnit 17 Senior Cups.
Men det var tio långa år sen senast.
Vi har många fina spelare.
Hela skolan måste stötta
vår fantastiske tränare mr Pascal O'Keeffe.
På tal om honom...
Det sägs att frun lämnat honom på grund av allt tjat om rugby.
Och det där är killen som ändrade allt.
Släpp!
Den här skolan är perfekt för Conor, med idrotten.
Och utbildning förstås.
Då så, unge man.
Innan vi visar mamma var du ska bo måste du lova en sak.
Du fick sluta på din förra skola eftersom du slagits.
Vi vill gärna utbilda dig,
men sånt uppförande tillhör nu det förflutna. Förstått?
Följ med.
Gå upp därifrån och sluta med skådespeleriet.
- Ja, för det här är ju mitt fel. - Ursäkten godtas!
Vår tränare Pascal O'Keeffe är före detta elev.
Vad spännande!
Vi har många duktiga spelare i år.
Mens sana in corpore sano.
Vi satsar på titeln igen.
Träningen börjar imorgon. Kom i tid.
Här bor en trevlig kille som heter Ned. Hans föräldrar bor i Dubai.
- Vad är Ned för sorts pojke? - En bokslukare.
Då så, jag ska...
...låta er säga adjö.
Tråkigt att din pappa inte kunde följa med. Han ville.
- Han är bara... - Full.
Han är så upptagen.
Du vet hur hårt han arbetar.
Lycka till.
OCH DESSA BARN, SOM DU SPOTTAR PÅ, NÄR DE FÖRSÖKER ÄNDRA SITT SÄTT,
ÄR IMMUNA MOT DINA KONSULTATIONER
DE VET MYCKET VÄL VAD DE GÅR IGENOM.
Allt väl, fröken?
Vänta lite.
- Jag kan inte dela rum med en sån person. - Ned...
Min tid i scouterna som ung
var så givande.
Läger, orientering, knopslagning.
Fast jag inte minns
hur man slår ett rundtorn med dubbelt halvslag
kommer jag aldrig att glömma dessa vänskapsband.
- Genèvekonventionen... - Beslutet är slutgiltigt.
Gå nu.
Ja, det var hårt men det var inte som att rugbylaget
skulle samlas i mitt rum.
Vi hörde att du skulle komma. Du är yngre än vi,
men Pascal säger: "Om man är bra nog är man gammal nog."
Conor, det här är sista året för det här drömlaget.
Vi slutar alla till sommaren.
Jag har varit kapten två gånger och det är max.
Så vi måste vinna i år.
Ärligt talat
så tror jag inte att vi får chansen nån mer gång.
Träningen börjar sex i morgon bitti.
Kom inte för sent. Så gör man bara inte.
Är det din rumskamrat?
Gud, jag undrade ett tag.
Det här är ett foto av två killar som hånglar.
- Allvarligt? - Det är inte mitt.
Om du tafsar på mig skriker jag våldtäkt. Okej?
- Vad är det med dig? - Ta det lugnt.
Conor, du borde försöka få byta rum.
Du får aids här inne.
Vi kan inte ha en lagmedlem som har aids mitt i en klunga.
Jag vet inte om HIV överförs så.
Dra åt skogen. Och du...
Du hamnade just på Weasels svarta lista.
Kommer du?
Du undrade om det finns nåt annat rum åt dig.
Vad är det för fel med ditt rum?
Min rumskamrat...
Om man är ny, kan det vara...
Det kan vara...
- Vadå? - Det är bara...
Man kan...
Gå tillbaka till ditt rum är du snäll.
NED - ARMHÄVNINGAR
Berlinmuren byggdes på en natt.
På morgonen var den bara där.
Jag är ingen kommunist, men beslutsamhet har vissa fördelar.
Visste ni att ödlors stjärtar kan växa ut igen?
Så var det med våra engelsklärare.
Om en dör växer en ny ut.
Ingen stor skillnad.
Darren Finnegan.
Var det du som lät så där?
Ålder 16. Födelsedag i juni.
Skonummer 42,5.
Gillar Formel 1.
Allergisk mot mjölk.
Alltså alla mejerivaror.
Pappan managementkonsult.
Mamman hemmafru.
Sängvätare, misstänker jag, och fegis, säkert.
Grattis, mr Finnegan.
Ni vinner priset som dagens tanklösa idiot.
Försvinn.
Nån mer?
Inte?
Bra.
Hur fick jag reda på allt det?
Jag läste det.
Jag läste om var och en av er på samma sätt.
Man kan få reda på vad som helst
genom att läsa.
Med tanke på det får ni ett uppsatsämne.
Ni ska lämna in uppsatsen på fredag. Rubriken är...
"En familjemedlem."
Innan ni tänker på hur tråkigt och töntigt det låter,
ska jag tala om att jag vet det.
Ni ska göra nåt åt det.
Visa vilka ni är...
Om ni vågar.
Under tiden ska vi läsa Flugornas herre av Golding.
En varnande berättelse om att ge makt åt en lättpåverkad massa
av illaluktande buspojkar.
Inte för att jag nånsin tänker göra det.
Slå upp böckerna på sidan tre.
"Den ljushåriga pojken hasade sig ner
sista metern utför klippan,
och började ta sig fram mot lagunen.
Fastän han hade tagit av sig skolsweatern och gick och drog den efter sig,
satt den gråa skjortan..."
Försvinn, tack.
Hoppsan.
Ursäkta, sir, jag trodde ni var en elev.
Nej.
Varför Berlinmuren?
- Den är nödvändig. - Jaså.
- Vem är din rumskamrat? - Vet inte.
Jaså. Jag skulle lämna de här till...
Var lite gästvänlig, va?
Ni förstår, han är rugbyspelare, så...
Jag vore inte bra för honom.
Vilken imponerande paranoia.
Tackar.
- Får man höra nåt? - Jag kan inte spela.
Och jag skulle nog ändå inte spela nåt i er smak.
Spela nåt, bara.
- Det var ett D. - Ja.
- Är D det enda... - Mitt enda ackord.
Okej...
Flytta fingret dit.
Så där.
Spela nu.
Nu kan du två ackord.
Vi ses.
Förlåt, jag vet att jag är sen.
Jag hittade inte skorna.
Jag trodde att de var i väskan, i klassrummet.
Ta det lugnt, Conor.
Du är ny. Sånt händer.
Killarna tränar därute.
Jag följer med dig ut och presenterar dig.
När du gått över det vita strecket
ska du bara fokusera på en sak.
Att uttrycka dig.
- Är du beredd? - Ja.
Efter dig.
Det här är Conor, allihop.
Conor vann juniorcupen med St Barts förra året.
Tog 19 poäng i finalen, tror jag?
Jag bad honom att komma så att han får se vad vi går för.
Ge honom nåt att sträva mot.
Och ge Wallace lite konkurrens.
Vår kapten Victor.
Det är många namn, men jag drar igenom några.
Keith Chappy, forward.
Tom Quinlin. Avspark.
Vi får vår snabbhet från den här killen.
Klunghalv ett, två.
Vår bästa anfallsspelare.
Ställ upp er, första mot andra. Conor på tionde plats för första.
- Var är Wally? - Här.
Försvara den.
Lugn, jag täcker dig.
Ditt jävla odjur!
Monster!
Wallace, hoppa in istället för Conor. Conor, ta paus.
Paus?
Vi började ju precis.
Okej. Börja om!
- Är den bruten? - Klart som fan att den är bruten!
Bra spelat, grabbar.
Strunta i det, du var inte snygg förut heller.
- Har nån sett Conor Masters? - Han kom aldrig.
"Visa vilka ni är," sa jag.
Jag ville veta mer om er.
Vissa skrev utmärkt.
Men en utmärkte sig särskilt.
Ned Roche.
Vill du läsa upp den?
Nej... tack.
Tack, men... helst inte.
Jag förstår absolut.
Men gör det ändå.
Nästa person som ger ifrån sig nån sorts ljud ligger illa till.
Bra. Ned.
"En familjemedlem.
Jag har en kusin som heter Kevin.
Som kommer att komma till himlen.
Han är alltid perfekt klädd.
Ren, proper och helt perfekt.
Han gillar att ha en pälsfodrad fårskinnsjacka..."
Fortsätt.
"Kevin var sig inte lik.
Min perfekta kusin.
Han...
Vilken underbar gestalt, lilla gubben klarar allt.
...ekonomi.
...fysik och bionik.
Han tycker att jag är lite klen.
- För att jag hatar svåra..." - Sluta.
Sätt dig.
Hör på er. Skocken.
Ni bräker som får.
Tror ni inte att det här är en lektion för er?
Låna aldrig nån annans röst.
Ni är alla individer...
Stanna!
Om ni ägnar livet åt att vara nån annan, vem ska vara ni?
Ut.
NED - ARMHÄVNINGAR
- Jag ska sänka. - Nej, inte den.
Det var schysst idag.
Jag gillade låten.
Stick och brinn, va?
Jag gillade den. Mycket.
Varför gillar du gamla saker?
Modernt liv är värdelöst.
Ja.
Jag såg Weasel.
- Hur visste du att det var jag? - Folk pratar.
Med mig också.
Får jag fråga en sak?
En personlig sak.
Är du gay?
Var inte orolig. Jag kommer inte att antasta dig.
- Nej, förlåt. - Var det det?
Som du ville fråga om?
Det är inte musiken.
Det är storyn.
Hur kan nån skriva om sig själv så?
Och sin familj.
Knäppt, va?
Ja, ju knäppare desto bättre.
Så du driver inte med mig?
Jag gillar låten.
Okej, följ med.
Jag kände inte till det här.
Jag hittade dem i fjol.
Vinyl.
Titta vilka miner.
- Vad tänkte de på? - De brydde sig aldrig
om sånt som är viktigt här.
Gud, vad jag längtar härifrån.
Vad tänker du bli?
Jag blir nog arbetslös, men fri.
Pappa och jag brukade segla innan...
Innan han fick andra intressen.
Jag brukade sitta i fören.
Det kändes som frihet. Att flyga.
- Har ni kvar båten? - Jag tror det, men den rostar bort.
Hur känns det att nita nån?
Oj, visa mig det. Hur kan du kunna ackord?
Jag kan gilla musik, vet du, alla är inte likadana.
Har du ingen svart lista?
Du är nog struken från den listan.
Jag förstod inte att jag hade varit ensam förrän jag hittade en vän.
Inte för att Conor och jag var så värst nära.
Han var lika förtjust i att springa runt
som jag i att sitta still och göra ingenting.
Jag behövde inte vara på defensiven, och jag skulle aldrig säga det,
men det kändes bra.
Weasel slutade mobba mig, jag slutade drömma om att bli relegerad.
Trots mina föresatser började det kännas som om jag passade in.
- Har du packat allt? - Ja.
Vad hände?
- Fickan är trasig. - Igen?
Hur många gånger sen september?
Tre... nej, fyra.
- Hur många gånger har det hänt dig? - Ingen.
- Lossnar dina fickor aldrig? - Nej.
Orättvist.
Här får du i alla fall.
- Vad är det? - En födelsedagspresent.
- Allvarligt? - Ja, alltså...
Jag tänkte inte köpa nåt, men...
...min elaka styvmor påpekade att vi är rumskamrater.
Det är ett munspel.
Tack.
Jag har en present till åt dig.
- Våga inte. - Tror du inte att jag törs?
Ned...
Grattis på födelsedagen.
Apa.
Ack, stackars Yorick!
Jag kände honom, Horatio...
En oändligt lustig karl...
Mr Sherry började arbeta med oss som ett team.
Vi älskade honom för det.
Men inför den årliga föreställningen på flickskolan...
TALANGJAKT
...ställde ingen upp.
Men Sherry hade hört oss spela gitarr och sa...
Nej, insisterade på att Conor och jag skulle spela en låt.
Jaha, hur går det?
- Extremt dåligt. - Urdåligt.
- Varför då? - Ja, vi är ju inga otroliga
spanska gitarrister, så vi kan inte bara spela.
Vi måste sjunga nåt, men ingen vill sjunga.
- Jag vägrar definitivt. - Samma här.
- Båda, då? - Vadå, som Simon & Garfunkel?
Ja.
- Jag skulle inte tro det. - Är det inte coolt nog?
Faktiskt inte.
Unge man, du måste lära dig
vad som är viktigare än coolhet.
Och det är...
...vad som är vackert.
Högt... lågt...
- Men det är så högt. - "Så högt."
Galoppera inte, du är ingen häst.
Conor. Träning. Tio minuter. Seså.
Rugbylaget började vinna en lång rad matcher.
Enligt lokalpressen var det min kompis förtjänst.
Den nya stjärnspelaren.
Men spelarna dyrkade Pascal.
Stopp!
Grattis, nummer nio!
Har du nåt att tillkännage?
- Nej. - Jo. Det har du.
- Nej. - Jo.
Kom igen, nummer nio.
Jag såg just nummer nio tackla.
Helt klart med tankarna på annat håll.
Det är nog för att du och din pojkvän har förlovat er!
Sluta amma tacklingssäcken, tackla den.
Är du slagrädd? Gå med i skoloperan!
De behöver säkert flera värdshuspigor.
Samling, allihop.
Vi ska prata allvar.
I den här skolan pratas det mycket
om vidgade vyer och en bred utbildning.
Struntprat!
Vi ska gå ut på slagfältet,
och det sista vi behöver är empati för våra medmänniskor.
Att känna saker.
Conor leder oss ut och han har en måltavla på ryggen.
Från och med nu är ni inget lag.
Det är en krigszon, ni är i armén.
- Borde du inte sova? - Borde inte du det?
Du spelar ju kvartsfinal i morgon.
Det är därför jag inte sover.
Jag kan inte. Nerverna.
Ni kommer att vinna.
Det vet du inte.
Jag vet inget om rugby, men...
Jag känner det på mig.
- Tänker du se på? - Det är inte mitt lag.
En gång innan du började här,
var det en i ditt lag som spolade ner mitt huvud i toan.
Det tar jag inte med i min självbiografi.
Du klarar dig bättre utan mig. Men jag håller på dig.
Ett led, mina herrar.
Conor, din farsa är i baren, han vill bjuda alla på öl.
Släpp fram mig.
Släpp fram mig. Sådär, ja.
Varsågoda.
Ta nåt att dricka. Ta för er, allihop.
Ta ett glas med farsan, grabben.
Helst vatten, tack.
Kom närmare, jag bits inte.
Vi måste skåla för segern som män.
För min son, idrottsmannen.
Alla er fina unga män.
Skål!
Conor sa sen att om han inte druckit den första ölen
hade kvällen slutat väldigt annorlunda.
Din pappa är en verklig inspiration.
Det bästa med att se dig spela var att jag insåg
att det där strulet i den förra skolan inte betydde nåt.
Idag var du dig själv.
Jag älskade dig idag.
Igen.
Du kändes som min son igen.
Inte idioten du var förut.
Hoppa in, jag kör hem dig.
Så får vi prata lite.
Jag tar tåget.
Grabben...
Jag gick i flera timmar,
och såg en film med textremsor om en nunna.
Den var lång.
Jag missade bussen tillbaka,
och det var då jag såg Conor.
Jag tänkte överraska honom.
För ung. Tyvärr, kompis.
- Nej, han är min kompis. - Han är äldre än du.
- Vad är det här för bar? - En bar för vuxna.
Vadå för vuxna?
Det är en gaybar.
Det förstås.
Dubbelkollade bara.
Jag väntar här. Han kommer nog.
Jag ska väl gå.
Ja, det börjar bli sent.
Hela tiden hade jag trott att jag var den enda på utsidan.
Tydligen var det helt fel.
Välkommen till regiontrafikens cirkellinje.
Hej, Conor, du är på tåget.
Jag missade nästan det jävla tåget.
Grattis, du spelade visst bra.
Tack, men jag missade några sparkar.
- Inte min bästa... - Jaså, minsann?
- Men ni kom till kvarts... - Semifinalen.
- Ingen press då. - Nej.
Jag kan ta en kopp te eller nåt.
Jag gillar te.
Jag är ingen kaffedrickare men jag gillar en kopp te, eller kanna.
En stor kanna te.
Förut... Det var inte som det verkade.
Vadå? Nej, nej.
Jag måste gå på muggen och det var den närmaste baren.
Min kompis där...
Han är väldigt kärvänlig.
- Inga skyltar på framsidan. - Dåligt skyltat.
Han är italienare så han är väldigt...
Du vet... Jösses.
Kanske ett visst mått av diskretion...
Jag säger inget, sir.
- Om nåt. - Aldrig.
Aldrig. Okej. Bra.
Okej.
Jaha.
Jag tänker ta en kopp te. Vill du ha te?
- Vill du ha te? - Ja.
Okej...
Okej.
- Har du lärt dig din stämma? - Ja.
Ni kan inte undvika det här längre, så sätt igång.
Okej.
- Ett, två, tre... - Ursäkta, innan vi börjar...
- Vadå? - Bara...
Det var inget.
- Säkert? - Ja.
Ett, två, tre, fyra...
Ska jag sjunga ensam?
- Jag... - Samarbete, Ned!
Ja.
Är du beredd?
Ett, två, tre, fyra...
Du skulle ju sjunga högt och jag lågt.
Ja.
Du sa att du kunde stämman.
Ja, det kan jag också. Det är bara det att...
Jag hör bara din röst i huvudet.
- Då vill jag följa dig. - Gör inte det.
Sjung din stämma. Eller så tar jag den höga.
- Nej, jag kan ta den. - Okej.
- Ett, två, tre, fyra...
- Det var okej. - Ja.
Stopp.
Conor, idrott...
Man måste vara lugn för att sparka.
Man får inte grubbla på nåt. Okej?
Vad är problemet?
Sir...
Ibland känner jag mig som en robot...
Som gör det här om och om igen.
Livet kanske innehåller mer än...
Du har en ovanlig talang som du borde använda.
Jag har märkt att du umgås med olika personer,
och det är inga problem. Men så här ligger det till.
Om man rullar runt med hundar får man loppor.
Har du identifierat lopporna?
Krångla inte till det.
Jag menar dig, och det där, och dem.
Skärp dig nu.
För fan.
- God morgon, Pascal. - Walter.
En fråga.
Har du kollat upp Dan Sherry?
- Varför skulle jag göra det? - Han är inte gift, va?
- Vad är frågan? - Jag vet inte.
Men du har säkert märkt att Conor Masters presterar sämre.
Igår missade han flera sparkar.
Igår kväll såg jag honom ute väldigt sent.
Berusad.
I sällskap med Dan Sherry.
Allvarligt, Walter, jag är orolig.
Tog du inte med killarna för att dricka öl igår?
- Ja, men det var bara... - Men ingenting.
Om du inte vet vad du undrar,
var försiktig med att insinuera.
Walter, jag behöver ditt stöd.
Allt hänger på detta.
Laget behöver det.
Dan Sherry är lärare här precis som du och jag.
Det här är laget.
Är Sherry som jag? Det skulle jag inte tro.
Glöm det. Det är lugnt.
Men notera mina bekymmer.
Utifall att. Det var allt.
Utifall vad?
Pojkar i Conors ålder är lättpåverkade. Det vet du.
Vissa personer, som lärare, för ungdomar...
Om man vet säkert att dessa personer
är såna personer...
Jag ser mig som kristen och liberal men...
- Men? - De som jag nämnde,
såna personer,
och vissa beteenden är inte lämpliga.
Inte lämpliga nära barn.
- Det vet du. - Tack, Pascal.
Det fattar du väl ändå.
- Tack, Pascal. - Tack, Walter.
Nu ska vi ha en lektion i uttryck.
Vadå? Uttryck!
Ja. Flytta er bakåt.
Fortsätt.
Stopp.
Imorgon får ni inte pipa som små möss.
Okej? Ni måste uttrycka er.
Visa vilka ni är.
Låt era röster studsa mot väggarna!
Okej. Börja.
Jag hör inget.
Va? Högre!
Ja. Högre.
Högre! Kom igen!
Det var bättre.
Jag kan göra mer. Flexibilitet.
Anpassning.
Där är din uthalv.
Varför slutade Conor på sin förra skola?
Vet inte.
Har du inte en kusin där?
Dave är min syssling, men...
Jag skulle själv ha gått där, men...
- När pappa dog... - Han förstör för oss.
Jag skulle inte gilla det om jag var i hans lag.
Jag skulle vara jättearg.
Knack, knack.
Där är du ju. Får jag fråga en sak.
Ja.
Varför umgås du med knäppskallen Ned?
- Han är min kompis. - Kompis? Hur så?
- Han är min rumskompis. - Okej. Jag fattar.
Är allt bra däruppe?
Ja, det är bara det att jag har en...
En kusin på St. Barts.
Syssling.
Du vet, alla säger att du slutade på din förra skola för att...
För att du slogs hela tiden.
Men jag pratade med honom.
Jag undrade vad som...
Vad var det som gjorde att du slogs så mycket?
Varför alla slagsmål?
Vad vill du, Weasel?
Conor, jag lovade min far på hans dödsbädd
att jag skulle göra allt för att vinna cupen.
Det är inte bara jag som märker att du umgås
rätt så mycket med fel personer.
Du måste välja ditt sällskap bättre.
Du måste fokusera på semifinalen och...
Sen låter vi ryktena från din förra skola
bara vara rykten från din förra skola.
Jaha. Bra.
Bra samtal.
När jag vaknade dagen för talangjakten och Conor inte syntes till,
blev jag inte förvånad.
Om man var med i rugbylaget gick man upp tidigt och tränade.
Men för helvete!
Titta upp, allihop!
Man får slippa lektioner, särskilt inför semifinalen.
Skolans förhoppningar vilar ju på ens axlar.
Är utbildning viktigare än det?
ÅRLIG TALANGJAKT
Men kl. 18.00 var jag orolig.
STIL
Okej, han kommer väl inte då.
- Jag klarar det inte själv. - Jo, då.
En applåd för Clinton.
- Han är ett geni. - Nej, han är inget geni. Han är...
Det handlar inte om det.
Det handlar om...
Det handlar om att delta...
Hur gör han?
Du behöver bara gå ut och göra din röst hörd.
Det är allt du behöver göra, okej?
...från två elever på Wood Hill College.
Lycka till. Var inte nervös. Det går bra.
En av oss faktiskt.
Det är visst bara jag.
Hej, Pascal.
- Får jag prata med dig? - Det är ett fritt land.
Det är väl spännande med kvartsfinalen.
Semifinal.
Spännande, va?
- Fel tidpunkt för självgodhet. - Absolut.
Conor kom inte till talangjakten.
Han skulle träna sparkar.
Du visste om det.
Veckan före semifinalen hade vår uthalv...
Viktigare saker att tänka på.
Var det inte du som hade annat att tänka på?
Jag ser dig som en trojansk häst, Sherry.
Vart vill du komma?
Att uppmuntra Conor Masters att bli sångare?
En vecka före semifinalen i Senior Cup?
Seså, jag försöker hjälpa honom.
Du kan få de konstiga med färgat hår som spelar banjo.
Dem behöver jag inte.
Inget intresse.
Jag säger bara det här en gång.
Bäst för dig att han får fokusera på rugby.
Fattar du?
Du har äpple i skägget.
Under tiden, på rugbyträningen. En berättelse från Conor Masters.
Inspirerande med bollen i handen, men problem från sparklaget.
Trots missade straffsparkar
går Wood Hill College till final för första gången på tio år.
Alla som har varit unga, alltså alla överhuvudtaget,
vet hur det är att göra bort sig.
Men det värsta var Conors försvinnande.
Han försvann från mitt liv.
Jag kan knappt tro att jag säger det men jag saknade honom.
Vi var vänner.
Jag tänkte inte ge upp det utan strid.
Halt, vem där?
Kan jag hjälpa dig?
Jag letar efter Conor.
Jag ville gratulera. Är han där?
Nej. Faktiskt inte. Jag är ledsen.
Jag kanske kan se efter.
Ja, eller också kan du väl bara dra åt skogen?
Låter det bra?
Jag tänker inte säga det igen.
Fan!
- Nej! - Ned. Lägg ner.
- Låt honom vara. - Tack.
- Jag vill träffa min kompis. - Han är inte din kompis.
Han är din rumskompis.
Han hade inget val, han måste vara med dig, fattar du?
Conor, den här lilla sorken
verkar vara kär i dig.
Jag har sagt att du inte är lagd åt det hållet.
Fast jag kanske har fel.
Har jag fel?
Gå tillbaka till elevhemmet.
Gå tillbaka till elevhemmet, bög.
Säg det till dem, Conor.
Gå tillbaka till elevhemmet.
Säg det till dem.
Jag menade att han skulle säga att vi var vänner.
Men nu undrar jag om han trodde att jag visste mer.
Säg det.
- Jag varnar dig. - Säg till dem att...
För helvete!
Et tu, Conor!
Idus martiae minsann...
Stick och brinn, Weasel!
Vi ses, Ned!
"Var mästerlig och formfulländad bild
växte i rent sinne, men kom varifrån?
Avfall som sopats, lump på gatan spilld,
gamla kannor och flaskor, en burk med hål,
järnbitar, ben och trasor och där intill
slinkan med skrinet.
Utan stege i behåll
måste jag ligga på golvet, var så god
där stegarna börjar i hjärtats..."
Kom in.
- Fortsätt. - Stå upp, allihop.
Kom med till idrottshallen.
Obligatoriska hejaklacksövningar.
Just var jag inte vill vara.
Vem är redo att skapa historia?
Wood Hill, vi är starka
Vi spelar rent Vi är starka, inte svaga
Dessa sångtexter lämnade övrigt att önska.
Men det var inte problemet idag.
Utan vad som låg bakom.
Det här var inte mitt lag.
Relegering började kanske verka som en bra idé igen.
Ärligt, jag minns inte.
Sjung!
Sjung för helvete.
Sjung!
Sjung, din lilla fikus.
Jag skulle kunna sjunga ut om ett och annat.
Jag hade information att dela med mig av.
Det var inget fel med att vara annorlunda.
Conor blev dyrkad och jag mobbad, fast vi var ganska lika.
Jag skulle tala om det.
Då skulle de be om ursäkt och jag skulle få medhåll.
Äntligen hade Neddy snäckan.
Vet ni vem som är gay?
Det kan jag tala om.
Conor Masters är gay!
Där var det.
Ett hemskt minne.
Dina föräldrar flyger från Dubai.
De kommer i morgon bitti.
Jag vet att du inte har haft det lätt här.
Men att ta en megafon och störa förberedelser för en match.
Det är att gå för långt.
Är jag relegerad?
Du får sova i sjukstugan i natt.
Vi ses i morgon kl. 08.00.
Jag väntade mig mer av dig.
Jag väntade mig medkänsla...
Mot en ny pojke.
En pojke som alltid skulle känna sig annorlunda.
Jag trodde att du av alla skulle ha empati.
Gå nu.
Konstigt hur det blir, va?
Nu när jag tycktes ha uppnått mitt mål, relegering,
ville jag inget hellre än att vara kvar.
Hej, Conor.
- Får jag prata med er? - Javisst.
Jag får inte släppa in dig här.
Fåniga regler.
Kom, vi går en sväng.
Så i morgon gäller det.
Den första finalen på hur länge?
Jag klarar det inte.
Det är bara nerverna. Du är en bra spelare i ett bra lag. Det går kommer att gå bra.
Det är inte det.
Jag såg er, med er vän.
Ni var tillsammans.
Du såg mig med en vän, än sen då?
Jag vet att det är jobbigt.
Jag vet.
Men det blir bättre.
Tro mig.
- När jag blir äldre. - Ja.
Livets sorgliga fakta.
- Så jag ska bara ljuga. - Det är ingen lögn.
Att bara hålla nåt för sig själv.
Men om man låtsas vara nåt man inte är, är det en lögn.
Jag kommer ihåg lektionen med Ned.
Ni avslöjade honom när han plagierade låttexten.
"Använd inte en lånad röst." "Hitta er egen röst. Var inte ett får."
Lektionen var inte bara för Ned, sa ni.
Ni sa att det gällde alla, så varför gäller det inte mig?
På vilket sätt är jag annorlunda?
Man kan inte vara allting inför alla hela tiden.
- Det är inte smart. - Varför inte?
Ibland måste man dölja saker.
Längre fram
kommer du inte att behöva ljuga längre.
Tro mig.
- Säkert? - Ja.
Är det så för dig nu?
Det handlar inte om mig.
Det blir bättre.
Det är allt jag kan säga. Var snäll och tro mig.
Hur ska jag nånsin kunna tro på er?
Seså, Conor.
Conor.
Herrejävlar, Conor. Klockan är fem över elva.
Vi ser allvarligt på såna här överträdelser.
Vi avvaktar under lovet.
Men detta kommer att bestraffas.
Jag förstår, tack.
Men vad har hänt med min sons ansikte?
Tyvärr vet vi inte det.
Ned?
- Inget har hänt. - Nåt måste ha hänt.
Det är mitt fel.
Detta handlar om vår etiska grundsyn.
Sir...
- Förlåt. - Vänta utanför, Victor.
Det kan jag inte.
Conor är borta.
Han har inte sovit i sin säng.
Han är försvunnen.
Har du sagt det till Pascal? Mr O'Keeffe, menar jag.
Nej, jag kom till er först.
Be mr O'Keeffe att komma hit genast.
- Iväg! - Ja, sir.
Sir, mr Curly vill träffa er.
Jag väntade mig dig och Conor.
Var är Conor?
Det var en incident igår och nu har Conor försvunnit.
- Vad menar du med "försvunnit"? - Walter vill träffa er. Nu.
Walter vill träffa mig...
Klart att det måste hända idag.
Tack, Victor.
Pascal. Lycka till.
Allt väl?
Är du nöjd nu?
Överförtjust, va?
- Vadå? - Conor Masters?
Försvunnen lagom till finalen.
- Försvunnen? - Försvunnen! Ja!
Fattar du dåligt, eller?
Får jag hoppa av i stan när vi kommer tillbaka?
- Jag måste göra en grej. - Du måste skoja.
Jag vet att jag ligger illa till.
Det är jätteviktigt, annars skulle jag inte fråga.
Du hoppar för det första inte ut.
Och du har stenhårt utegångsförbud
tills vi vet vad vi ska göra med dig.
Tanner, ner med fötterna.
Dan.
Du har väl hört om Conor Masters?
Ja.
Hans föräldrar vet inte var han är.
Jag har meddelat vakterna.
Och vi har en oprövad spelare som uthalv.
Wallace är fantastisk...
Vem bryr sig om rugby?
Vissa spelar inte rugby.
De pojkarna, då?
Ned!
Vart ska han nu?
Conor sprang alltid.
Jag fattade inte det, men nu fattar jag äntligen.
Man måste veta att man springer åt rätt håll.
Killar.
Ni undrar nog var vår uthalv är.
Som ni vet kallades jag till mr Curlys kontor förut.
Jag fick veta att pojken
har nån sorts sammanbrott och är försvunnen.
Naturligtvis just idag.
Ni kanske inte känner till ryktena,
men det verkar som att han hade
svåra personliga problem.
Han är försvunnen idag och jag vill säga:
Vi klarar oss bättre utan honom.
Vi har alla personliga problem, men se er om!
Kan man inte lita på att en person
lägger problemet åt sidan, passar han inte i ett lag.
Eller hur?
Vi går alla igenom saker, ni vet?
Men flyr man?
Nej.
Man stannar.
Stannar och tar itu med skiten.
Genom att stå på en rugbyplan och blåsa i en visselpipa i det jävla regnet!
Nu kör vi, Wood Hill!
Hallå?
Får jag komma in?
Vad vill du?
Be om ursäkt för att jag är en dålig vän.
Så du visste hela tiden.
Förlåt, Conor.
Jag vill att du ska spela. Du hinner fortfarande.
Du sa att det inte var ditt lag.
Du har aldrig ens sett oss spela förut.
Jag hade fel.
Okej? Jag hade fel om det mesta, tydligen.
Inte allt.
Man måste inte välja sida.
Man måste inte vara varken eller. Man kan vara allting.
Jag vet inte om jag kan spela för dem. För Weasel.
- För tränaren. - Det är inte för dem!
Du spelar inte för dem, du spelar för oss.
Det är mitt lag om du spelar i det.
Visa dem vem du är.
Om du vågar.
Om du vågar...
Vårt team, okej?
Conor.
Vad kan vi stå till tjänst med?
Sen igen. Ursäkta.
Har din skalle lagt av, eller? Du är...
Du är förvirrad, jag fattar.
Hur så, lagt av?
Vid det här laget,
har vi alla hört om grejen.
Grejen?
Grejen...
- Grejen? - Grejen!
Titta på dig.
Det är inte ditt fel, men du passar inte i laget.
- Sen när då? - Du passar bara inte in.
- Vem säger det? - Vi.
Vi allihop. Eller hur?
Jag vet inte vad ni har hört.
Vi hörde att du brukade hamna i slagsmål.
Jag vet inte om ni hört varför.
Jag slogs med alla som förstod vem jag var.
Varenda en.
Men de fortsatte att komma, och...
Jag kunde inte stoppa dem och jag kunde inte slåss med alla.
Jag kunde inte stanna och fortsätta förneka det, så jag flydde.
Grejen är...
Jag skulle vilja sluta fly.
Jag är färdig med det.
Tack vare Ned vet ni alla vem jag är.
Samma som jag alltid har varit
och jag vill verkligen vara med i laget.
Jag är här och redo att spela.
Så om ni vill ha mig, säg bara...
Wallace har...
...skött sig utmärkt som tia.
- Lägg av. - Det har jag inte alls.
Tro på dig själv.
Jag tror att jag är kass som uthalv.
Du vet att jag är ytter.
Pascal. Sätt Wallace på vingen.
Synd, Victor, Wallace har just sett till att bli bänkad.
Det finns en tränare.
En röst! Inte 15! Fattar ni?
Fattar du, Victor?
Grattis, Victor, du är utesluten.
Tom Quinlan, Keith Shafrey, ni är utbytta.
Ni två idioter.
Grabbar, tyvärr har det här gänget sabbat för er.
Alla som går över på den sidan är uteslutna.
Jag lämnar walkover om jag måste!
Jag kan göra det!
Det räcker. Fattar ni?
För helvete.
Alla skäms vi för nåt.
Ett minne som är så pinsamt
att vi inte vet om vi nånsin kan glömma det.
När vi inte bara sviker alla andra,
utan även oss själva, på nåt hemskt sätt.
Vi har alla den stunden.
Men det hemska minnet bleknar så småningom bort.
Med hjälp av en god vän.
Jag glömmer inte den matchen så länge jag lever.
Conor var överallt. Alla märkte det.
Fast besluten att få tyst på folk och visa att de hade fel.
Hans känslor spred sig till laget.
Folk pratade om det i månader.
- Conor spelar! - Ja. Ned hittade honom.
Ned är en bra kille.
Walter, det här är Arthur.
Hej, Arthur. Walter.
Arthur är min kille.
Vi har hängt ihop ett tag.
Som jag sa,
jag kommer nog aldrig över det pinsamma
och skammen över det jag gjorde.
NATIONELL UPPSATSTÄVLING
Men det ledde till nåt bra på sätt och vis.
Det året lärde sig alla i skolan samma läxa.
Att inte prata med en lånad röst.
Ett år tidigare
skulle jag ha gett vad som helst för att den sparken skulle bli missad.
Men man förändras.
Undertexter: