NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Kaukaisen maailman hädän hetkellä -
muinainen ennustus kutsui koolle toat.
Kuusi legendaarista sankaria.
Kukin sai voimansa saaren elementeistä.
Tahu, Tulen toa.
Kopaka, Jään toa.
Pohatu, Kiven toa.
Gali, Veden toa.
Onua, Maan toa.
Lewa, Viidakon toa.
On tapahtunut paljon, tiedän.
Niin monen vuosituhannen jälkeen -
perheenne ovat palanneet -
rakentamaan uudelleen Naamiontekijöiden kaupungin.
Se tuntuu varmasti oudolta.
Sinä tunnet vain Viidakon alueen.
Te tunnette vain Kiven, Jään ja Veden alueet.
Mutta olemme okotolaisia.
Aikoinaan tämä oli maailmamme keskus.
Nyt olemme palanneet.
Teillä on varmasti kysyttävää, mutta odottakaa.
Kerron ensin, miten palasimme kaupunkiimme -
ja tarjoan esimakua tulevasta.
Istukaa.
Aikoinaan tämä oli kaunis kaupunki.
Haluan uskoa, että se on sitä jälleen.
Mutta se riippuu muustakin kuin vanhemmistanne.
Se riippuu kuudesta sankarista toisesta ajasta ja paikasta.
Ja siitä, pystyvätkö he valjastamaan planeetalle elämän antavat elementit.
Tunnette ne asuinalueiltanne.
Tuli, Vesi, Viidakko, Maa, Kivi ja Jää.
Teille ne ovat vain saaremme kolkkia -
mutta toille ne ovat elinehtoja.
Mutta ennen vaikeuksia oli rauha.
Ehkä meidän pitäisi aloittaa siitä.
Yli tuhat vuotta sitten -
tämä oli rauhallinen ja eloisa paikka.
Saaremme kaksi suojelijaa, Ekimu ja hänen veljensä Makuta -
valjastivat elementtien voiman ja takoivat niistä naamiot.
Mutta Makuta kadehti veljeään ja janosi valtaa.
Veljensä Ekimun tietämättä -
kateellinen Makuta rikkoi pyhää lakia -
ja loi naamion, joka yhdisti kaikkien elementtien voiman.
Hän kutsui sitä Päävoimanaamioksi.
Mutta kun naamion voima syöksähti Makutan läpi -
hänestä tuli synkkä ja paha.
Piti toimia nopeasti. Ekimu tarttui pyhään vasaraan -
ja iski naamion veljensä kasvoilta.
Ekimu pelasti Okoton, mutta se tuli kalliiksi.
Sekä Ekimu että Makuta vajosivat loputtomaan uneen.
Esi-isämme saattoivat Ekimun lepoon.
Naamiot, liian voimakkaat kuolevaisille uskottaviksi -
kätkettiin ikiajoiksi.
Kun Ekimu oli suljettu salaiseen hautaansa -
Naamiontekijöiden kaupunki hylättiin.
Vaikka Makuta haudattiin syvälle saaremme alle -
hänen henkensä oli yhä voimakas.
Hän kutsui pimeitä voimia etsimään naamion ja herättämään hänet.
Jos Makutan käskyläiset onnistuisivat herättämään hänet -
saaremme syöksyisi pimeyteen.
Joten me, suojelijat -
kokoonnuimme yhteen ja suoritimme muinaisen riitin.
Heidän tarunsa kaiverrettiin temppeliemme seiniin -
ja heidän nimensä pidettiin elossa rituaaleissamme.
He olivat toat.
Heidän tehtävänsä oli pelastaa Okoto.
Viidakon toa -
Lewa oli sukkela ja nopeaälyinen.
Kuten Viidakko, josta hän sai voimansa.
Hän muuttui jatkuvasti ja oli ryhmän leikkisin.
Mietteliäs Pohatu oli ryhmän vakavin.
Vaikka Kiven toa oli harvoin iloinen -
hän oli peloton ja voimakas.
Kopaka, Jään toa, oli peloton ja vahva -
mutta joskus yhtä taipumaton ja kylmä -
kuin elementti, josta hän sai voimansa.
Gali oli yhtä voimakas kuin muut -
mutta joustava kuin vesi, joka oli hänen elementtinsä.
Hiljainen, voimakas Onua, Maan toa -
tarjosi vakaan perustan, kuten maa, josta hän sai voimansa.
Hän oli järkähtämätön ja kestävä.
Tahu, Tulen toa -
näki itsensä johtajana -
jo ennen kuin tiesi muista kaltaisistaan.
Suojelijoidensa avulla -
toat löysivät Voimanaamiot.
Kun he pukivat Voimanaamiot, muinainen ennustus toteutui.
Ensimmäistä kertaa -
toat kokivat elementtien voiman, jota he olivat syntyneet käyttämään.
Toilla oli voimaa, mutta he tarvitsivat Ekimun viisautta.
Vain hän voisi opastaa heidät todelliseen kohtaloonsa.
Ekimun etsintä toi toat tänne.
Naamiontekijöiden kaupunkiin.
Heidän saapuessaan kaupunki ei näyttänyt tältä.
Silloin se oli synkkä paikka täynnä pahoja olentoja.
Joka nurkan takana oli ansa!
Ensi kertaa tuhanteen vuoteen -
elävien askelet kaikuivat Naamiontekijöiden kaupungissa -
jonka hylkäsimme monta vuosisataa aiemmin.
Yksi kerrallaan toat kukistivat oliot, jotka Makuta lähetti estämään heitä.
He päihittivät lopulta kammottavat kalloskorpionit -
ja pääsivät Ekimun hautaan.
Toat tajusivat, että heidän historiansa kietoutui yhteen planeettamme kanssa.
Katsoessaan nukkuvaa Naamiontekijää -
jotenkin he tiesivät, miten hänet herätetään.
Kuusi sankaria olivat matkanneet kauas muinaiseen kaupunkiin.
Päihittäneet monia vihollisia.
Mutta vain hakemalla takaisin Luomisen naamion -
Ekimu voisi pärjätä veljelleen.
Makutan vahvimmat apurit taistelivat estääkseen toia pääsemästä pajaan -
mutta toat olivat valmiita. Tai niin he luulivat.
Kallonjauhaja ei ehtinyt tuhota Ekimun naamiota.
Mutta olio oli yhtä ovela kuin voimakaskin.
Tietäen, että toat estäisivät häntä tuhoamasta naamiota -
hän puki sen ylleen ja tunsi voiman syöksyvän lävitseen.
Täynnä Naamiontekijän voimaa -
Kallonjauhaja löi naamiot toien kasvoilta.
Ilman naamioitaan sankarit menettivät voimansa.
Mutta heidän piti jatkaa taistelua, vaikka voitto vaikutti mahdottomalta.
Sankarit taistelivat urheasti kaikkensa antaen.
Heidän urhea ponnistelunsa antoi Ekimulle tarvittua aikaa.
Muinaista vasaraansa käyttäen -
Ekimu otti takaisin Luomisen naamion -
ja sai takaisin entiset voimansa.
Kuusi toaa olivat tehneet työnsä.
He herättivät Ekimun ja noutivat Luomisen naamion.
Mutta pahuus ei kukistunut.
Heidän todellinen kohtalonsa odotti yhä syvällä pimeydessä.
Ennustus oli tuonut toat Okotoon.
Heidän kokemansa teki heistä enemmän kuin vain sankareita.
Heistä on tullut legendoja.
Mutta tulevat haasteet ovat valtavia.
Pelissä on koko maailmamme tulevaisuus.
Heidän matkansa alkaa uudelleen.
Heidän uudet haarniskansa ja aseensa -
takoi itse Naamiontekijä. Tehtävä jatkuu -
kun toat aloittavat Yhden etsinnän.