EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Gå. Makuta var klar i sin tale.
Vi skal fange en skapning innen dagen er over.
Makten over elementene vil være til stor nytte for dere.
Men en viktigere søken venter dere.
Skallekrigere!
Med lederen deres borte er de ingen stor trussel med mindre...
La meg gjette. Med mindre det der skjer?
-Det er ille. -Nei, det er bra.
Bruk de nye våpnene og kreftene deres.
Ok. Nå kommer de.
Kom igjen. Bruk elementene.
Bra, Onua!
Pohatu, la elementene styre krystallsverdene dine.
Flott. Disse kan jeg venne meg til.
Beskytterne fikser skallekrigerne, ta deg av skalleedderkoppene.
Greit, gledesdreper.
Kom igjen! De er for lette. Dere må skjerpe dere!
La vannets toa prøve.
Nok! La dem være.
En gyllen enhetsmaske ligger skjult i et gammelt tempel.
Så? Hvor skal vi?
Jeg vet ikke. Men det vil dere, om dere leter.
Lete hvor, da?
De siste stedet du leter. Her.
Jeg forstår ikke.
Du vet så lite om kreftene dine. Konsentrer deg.
Jeg... Jeg ser...
Det er en skapning.
Elementskapningene vokter de gylne maskene.
-Noe er galt. -Hva er det?
Ikke her. Der ute.
Jeg så skapningen. Men noe jaktet på den.
De er min bror Makutas lakeier.
Han må vite noe om skapningene og kreftene deres.
-Vil han ha maskene eller skapningene? -Jeg vet ikke.
Jeg vet bare at skapningene vokter enhetsmaskene deres.
Og bare gjennom enhet vil dere finne Makutas Herredømmemaske.
Og så kan vi ødelegge den.
Dere har mye å gjøre først.
Gå, jeg har masker å lage. Du der, bli med meg.
Er det alt? Er vi ferdige?
Det er som en lek! Gjemsel!
Det er en farlig lek. Hold øynene åpne.
Pohatu har rett. Vi har ikke sett halvparten av det som er der ute.
Du er der ute et sted.
Den greia kan være hvor som helst.
Ok, konsentrer deg.
Det hjalp ikke. Nå ja.
Hallo!
Ok, vi prøver her nede.
Det fungerte bra.
Hva sier jeg? Det var supert!
Ok, tilbake til arbeidet.
Jeg vet at du er der ute.
Bare følg etter meg, om du kan.
Her er jeg! Jeg leter høyt og lavt etter jungelskapningen.
Jeg marsjerer inn i jungelen! Og det er ingen andre her.
De er ikke særlig smarte.
Kaster dere bort tiden på skalleedderkopper?
Ikke skuff meg igjen!
Jeg visste at jeg ville finne deg. Eller fant du meg?
Ok, jeg forstår. Du er veldig sterk, og du er rask også.
Men det er Lewa også.
La meg gjette. Tempelet.
Det er i det fantastiske treet der ute, hva?
Jeg kommer nok dit før deg.
Vi får se, eller hva?
Ok. Jeg teller til tre. Én, to...
Hvor er du?
Hva er det?
Det er deg!
Kan du føre meg til tempelet? Flott!
Vent! Nei, stopp! Ikke den veien!
I alle elementers navn.
Jeg hater labyrinter.
Så du er her også. Jeg visste det.
Og du vet nok om en lettere vei gjennom denne greia.
Der er tempelet. Men hva med den skapning-greia?
Så du vil leke? Er det det du vil?
Flott.
Å nei, du.
Nei!
Ja.
Nei!
Jeg trengte mer tid!
Beklager, men du taper. Det gjør herren din Makuta også.
Jeg jakter for Makuta.
Men jeg er ikke underlagt noen.
Hei! Her borte.
Du må bevege deg raskere enn det.
Ikke ennå.
Nå er det over med deg.
Ikke i dag.
Nå!
Du har ikke flere skygger, skyggemann.
Mørket er på vei, toa. Du kan ikke stoppe det.
For en tulling som prøver seg på deg når jeg er her.
Det skjer ikke. Vi to er et lag.
Tempelet! Jeg glemte det i kampens hete.
Vi to skal bli gode venner. Jeg lurer på hvordan det går med de andre.
Flott...
Bare så du vet det, jeg gir heller ikke opp.
Jeg kan visst ikke slå deg, hva?
Kanskje dette ikke handler om å vinne.
Hvor ble du av nå, da?
Ok, la oss samarbeide.
Enhet handler ikke om den enes triumf over den andre
men at krefter forenes.
Jeg vet ikke hva du har å dele, men tar imot gavene dine som min likeverdige.
Fornøyd?
Takk. Men bare så du vet det... Nettopp.
Vi er kanskje partnere, men vi er ikke venner.
Den gylne enhetsmasken!
Jeg er klar.
Først blir vi ledet av plikt.
Så av enhet med elementene og skapningene deres.
Hva er det?
Byen ser flott ut.
Okotos innbyggere er håpefulle.
De har hørt at det er enhetens tid. Det er trygt å koble fra.
Jeg er glad for at dere har sluttet fred med skapningene deres.
Det var lett.
Det var det ikke, og det vet du.
Jøss, se på Lewa.
Dette er supert!
For deg, ja. Du kan fly igjen.
Hvorfor sutrer du? Du kan også fly.
Men ikke sånn.
Jo, men jeg velger å ikke gjøre det.
-Hvor er skapningen din? -Der borte et sted.
-Jeg forstår ikke. -Jeg liker ikke skorpioner.
Og de liker ikke meg.
Når vi er nødt, kan vi gjøre den enhetsgreia.
Men inntil da er dette greit.
-Hadde du visjonen? -Labyrinten? Ja.
-Så du en labyrint? -Og Makutas maske.
Da vi ble ett med skapningene.
Selvsagt. Det var skapningene som skjulte masken.
Jeg vet ikke om noen labyrint på øya.
Men det gjør skapningene. Og de vil føre oss dit.
Vi får håpe det.
-Du virker bekymret. -Makuta er mektig.
Hvis dere kan nå masken, kan han også det.
Da bør vi dra.
Det er bedre om vi hviler litt først.
Vi må redde øya, og du vil sove?
Onua har rett. Vi trenger hvile.
Det som følger, blir ikke lett. Det er ting der ute.
-Så du noe? -En stor fyr med horn som en hjort.
Det er Umarak, Jegeren.
Han er gammel og veldig, veldig farlig.
Ja, kommer man nær ham, kjenner man ondskapen.
Dere har de gylne maskene og sluttet fred med skapningene.
Dere har vært flinke. I morgen begynner dere letingen etter Makutas maske.
Og kanskje kan dere avslutte dette.
Dette er bare begynnelsen.