PAHOREK SMRTI, COSTA RICA
Před setměním musíme pryč.
Položte past před ústí jeskyně, prosím.
Potřebujete doktora?
Sám jsem doktor.
Jsou pozoruhodní, že?
Upíří netopýři jsou jako pírko,
ale sejmou i desetkrát většího tvora.
Páni.
A co bude návnadou?
Nabízíte se?
Odcházím.
Zaplaťte.
Dřív než zapadne slunce.
Přidejte mi tu mačetu na opasku a jsme vyrovnaní.
No tak.
ŘECKO – O 25 LET DŘÍVE
Dělej!
Snad se tu o tebe postaráme líp.
Snažíme se ti tu pomoct.
Michaeli, tohle je Lucian. Luciane, Michael.
Michael to tady zná lépe než já.
Buď hodnej.
– Ahoj. – Ahoj, Milo.
Jmenuju se Lucian.
Ten, co tu byl přede mnou, se jmenoval Milo?
Ne.
To byl taky nový Milo.
A ten před ním byl taky Milo.
Prvního Mila si ani nepamatuju.
Jak už jsi tu dlouho?
Co mi paměť sahá.
– To tě pořád nevyléčili? – Nemaj na to lék.
Něco nám... chybí v DNA.
Jako kousek skládačky.
A když ho nenajdou,
jediný způsob, jak můžeme přežít, je třikrát za den měnit olej.
Co bys dělal, kdybys moh být normální?
Třeba hodinu?
Takhle neuvažuju.
Hej, koukej na ty zrůdy! Koukej na ně!
Lepší je se neukazovat.
Jako staří Sparťani, jsme jen hrstka proti davu.
Milo?
Milo?!
Sestro?
Tak jo...
Luciane.
Luciane!
Tímhletím?
Tenhle přístroj musel postavit tým vědců
a ty jsi ho spravil pružinou z propisky?
V New Yorku mají školu pro nadané děti.
Myslím, že bych je přesvědčil, aby ti odpustili školné
a sehnali ti soukromou péči kvůli tvému stavu.
Tam bys mohl studovat, učit se a rozvíjet svůj talent.
Máš potenciál, Michaeli.
Neodpustil bych si, kdybys ho nevyužil.
„Milý Milo, neloučíme se. Vynaleznu nám lék,
abychom jednou byli nabručení starci.
Tvůj přítel Michael.
P.S.: Neměl jsi to otevřít.
Teď už to nesložíš.
Čau o prázdninách.“
Ne.
„Milý Milo...“
– Můžete mi ten dopis vrátit? – Co?
Prosím, můžete mi ho vrátit?
Tak jo. Na.
Prosím.
Prosím!
Dost.
Nechte ho, k čertu. Padejte!
Podívám se. Jsi celej?
Chtěl mi ukrást dopis!
Milo, Milo, přestaň.
Už dost. Přestaň.
A co Milo?
O něj se postarám. Potřebuje mě.
Michael Morbius složil v devatenácti doktorát
a velmi rychle se stal
světovou autoritou v oblasti chorob přenášených krví.
Jeho vynález umělé krve zachránil
více životů než penicilin.
Michaeli Morbiusi,
prosím předstupte k převzetí vaší ceny
z rukou Jeho Veličenstva, švédského krále.
MĚSTO NEW YORK
Vy jste vážně urazil švédského krále?
Krále, královnu, jejich poddané, celou Skandinávii
a celou vědeckou obec.
Jo, ale proč jste to udělal?
No, Anno, oba víme, že mám problémy.
Ale koukej: brožuru jsem si nechal.
Tady jsi.
– Ahoj, dr. Bancroftová. – Ahoj, Anno.
– Zahrajeme si? – Teď zrovna ne.
No ale když se vrátil dr. Morbius,
mohla bys pro změnu chvíli zkusit, jaké je prohrávat.
Do toho nejdu.
– Michaeli. – Ano?
Máš chvíli?
Ovšem.
Nová. Do tvé sbírky.
Dr. Morbius má průšvih.
Jo, mám průšvih.
„Nemohu přijmout cenu za vedlejší produkt nezdařeného experimentu.“
Lab 1.
Titulní strana: „Americký vědec odmítl Nobelovu cenu.“
Věděls, že štědří boháči laureáty Nobelovky milujou?
Mají pak ze svých investic lepší pocit.
A bylo by fajn, kdybys ty peníze využil ještě zaživa.
Nějak moc na sebe tlačíš.
Má náš štědrý sponzor Milo ponětí, co tady doopravdy děláš?
A co tady dělám?
Mícháš lidskou DNA s netopýří.
– Nechápu, o čem to... – Mluvím?
Nezní ti to povědomě?
Nic tady nezní.
Tak fajn. Osvěžím ti paměť.
Tam bych být tebou nechodil.
To je...
akvárium. Teda pro...
létající savce.
Aha.
Mí noví přátelé z Kostariky.
A kdy jsi mi to chtěl říct?
Podstatnější je, jak jsi uhádla mé heslo?
Prvních šest číslic pí pozpátku, to je tvoje heslo na všechno.
Měl by sis ho změnit.
Tohle tě může stát lékařskou licenci.
Už ji dlouho potřebovat nebudu, doktorko.
Ty na druhou stranu ano.
Co nevíš, to můžeš hodnověrně popřít.
Měla bys mi děkovat.
To jsou jediní savci na světě,
kteří se vyvinuli tak, aby se mohli živit výhradně krví.
Aby ji mohli v klidu pít,
mají tito netopýři sliny obsahující silné antikoagulanty.
Takže podle své teorie můžeš smíchat netopýří geny se svou DNA,
aby tvé tělo tyhle antikoagulanty tvořilo taky.
Ano.
To by byl lék.
Za jakou cenu?
Spojení různých druhů je odkaz, který si v sobě neseme dávno.
Viry vnášejí své nukleové kyseliny do našich vlastních
už stovky tisíc let.
To je evoluce. Tohle je jiné.
To si nemyslím.
Musíme posouvat hranice a podstupovat rizika.
Bez toho by nebyla věda.
Ani medicína.
A vůbec žádné objevy.
PROCEDURA KOMPLETNÍ CHIMERICKÉ BUŇKY STABILNÍ
Tak fajn.
Testovací subjekt pro kombinaci 117.
Tak do toho. Pojď, pojď.
Testovací subjekt 117 skončil...
neúspěchem.
Nechci vidět, že se ti něco stane.
Já měl umřít už před lety, Martine.
Naživu jsem proto, abych to vyřešil.
Abych zachránil nejlepšího kamaráda Mila a všechny, kdo jsou jako my.
Ale ne takhle.
Dr. Morbiusi, Anna!
Má horečku a selhávají jí ledviny.
Musíme ji uvést do kómatu, než zkolabuje.
– Sto miligramů propofolu. – Jasně.
Honem.
No tak.
To bude dobrý.
Dobrý. Jsme u tebe.
Tak vidíš.
Díky, sestro.
Teď tě necháme vyspat.
Hezky a dlouze si zdřímni.
– Michaeli. – Co?
Vyšlo to.
Dr. Michael Morbius.
Je tu nějaký chromý chlápek a chce vidět šéfa.
Michaeli! Pojď dál!
Dokud jsem chromý, nemáte se čeho bát.
Jdeš pozdě.
Zkoušel jsem tu novinku, co se jmenuje „práce“.
Aha. Tak tohle slovo mi nic neříká.
Tobě asi ne.
Hele, proč najednou ty gorily?
Vyhrál jsem v kartách proti ruským gentlemanům.
– Asi mu to štěstí ve hře nevěřili. – Tak nějak.
Spíš štěstí v rukávu.
Doktore, jak se má náš oblíbený pacient?
Stále odhodlán si krátký život ještě zkrátit?
Jo, to jsem. A od tebe to sedí.
Vypadáš hrozně. Podívej na sebe.
Říká ten, co má na sobě... co je to? Deka?
Promiň, neřekli mi, že se mám oblíct na pohřeb.
Tak jo.
My se uvidíme později. A ty...
dveře mám vždy otevřené.
Postrádáme vás v Horizonu. Váš talent by se nám hodil.
– Nechám vás vašim vtípkům. – Ahoj, Nicholasi.
Mám dobré zprávy.
Pojďme se projít.
A jakpak se daří Martine?
Dr. Bancroftové? Je nadmíru kvalifikovaná, skvěle pracuje, brilantní jako vždy.
A obří osina v zadku.
Ale motivuje mě k poctivosti. Proč se ptáš?
Jen tak. Vždyť jsme neviděli věčnost.
Tak jen jestli za tím není ona.
Taky mi chybíš.
Ano, pracovala se mnou na záchraně našich životů.
Můžu jí říct, ať přestane. Skončíme své trápení.
Hlavně neproveď něco hloupého a nezamiluj se,
protože, a to mi věř, na to žádný lék nezabírá.
Říká ten, co o tom naprosto nic neví.
To není pravda. Pořád o tom čtu knížky.
– Knížky, vážně? – Jo.
A romantické komedie. Pointa je...
Pointa je, že Amor nám nepřál, kamaráde.
Hele, jestli začneš citovat Lásku nebeskou,
otočím se začnu se pomalu belhat opačným směrem.
Jsem blízko, Milo. Cítím to.
Lék.
Konečně ho mám na dosah.
Jako vážně?
Je velmi experimentální.
Eticky pochybný.
– A velmi, velmi, velmi drahý. – Věděl jsem, že to přijde.
A ne tak úplně legální.
Jo, a musí se to provést v mezinárodních vodách.
Tys byl vždycky drahý.
Je to nebezpečné? Mám se bát?
– Mám ti zalhat? – To by bylo moc fajn.
– Je to procházka růžovým sadem. – Takže hodně zlý, co?
Poslyš...
my dva už nemáme moc času.
Může to být poslední šance.
Tak co ty na to?
Umřeme aspoň v boji?
Jo.
Jsi se mnou?
Dokud nezemřeš, bráško. Až do toho dne.
Dostaneš, co potřebuješ.
Jsme staří Sparťani, kámo.
Hrstka proti davu.
Jo.
MEZINÁRODNÍ VODY POBLÍŽ VÝCHODNÍHO POBŘEŽÍ
– Hele, je mi jasný, že podvádíš. – Ne, to teda ne.
Tak co máš?
Dávám tam další várku. Drž mi palce.
Hodina pravdy.
SAMPLE R26 - ČLOVĚK SAMPLE R26 - NETOPÝR
PROCEDURA KOMPLETNÍ
CHIMERICKÉ BUŇKY STABILNÍ
Úspěch, Martine. Máme to.
Drží to pohromadě.
Test 243.
Zkouška na člověku.
Jsem rád, že jsi to ty.
Měl jsi hodně dobrovolnic?
Jo.
Mrtvolné kruhy pod očima prý teď hrozně, hrozně letí.
Četl jsem to v Cosmu.
Vychází ještě Cosmo? Ani nevím.
Vím, že tuhle jsi vždycky chtěla.
Třeba jednou bude mít sběratelskou hodnotu.
Doufám, že nebude má poslední.
Bude to bolet, ale ty to zvládneš.
Jo, tam. Bingo.
Přesně tam.
Už to bude, už to bude.
A je to.
Pojď. Tak pojď.
Tak vidíš.
Můžeš mě přivázat.
Jo.
Jsi v pořádku? Super.
Dorovnávám.
Zvýšíme sázky.
Rozdej to znova.
Hned jsem tu, zkontroluju doktora.
Dobře.
Sem chodit nesmíte.
Můžu si jít, kam chci, sestro.
„Doktorko,“ když už.
Žádám, abyste odešel.
Doktorka. Jo, to vidím.
I tak jste jen poskok, jako já.
A to poznáte jen tak od pohledu?
Já si doteď myslela, že jste jenom tupej bouchač.
Zmizte.
POZOR
Michaeli?
Kde je?
Nehýbejte se.
Co to kur...?
Všichni okamžitě do laborky.
Rozumím.
Nestřílejte!
Michaeli!
Přestaň!
Michaeli...
To jsem já.
Jenom já.
Michaeli, prosím.
Michaeli, přestaň!
Přestaň!
Ubližuješ si, tak přestaň!
Hej! Uhněte! Honem!
Stát. Tu pušku dolů...
Uhněte!
Kruci. Zavři! Zavři ho!
Co to sakra je?
Zpátky! Zpátky!
Kurva.
Dělej!
Běž, běž, běž!
Johnny!
Zdrhej pryč!
Jsem ve třetím patře.
Jasone, ohlaš se. Jasone. Jasone?
Kurva. Kurva.
Ten hajzl!
Kurva!
Martine.
Bože můj.
Mayday, Mayday, Mayday. Volá vás nákladní loď Murnau.
Volací znak 3-X5Y.
Jsme 13 námořních mil od pobřezí Long Islandu.
Žádáme okamžitou vzdušnou pomoc.
Opakuji, toto je nákladní loď LCV Murnau.
Mayday, Mayday, Mayday.
Je to tady vpravo.
FBI, agent Stroud. Opusťte prostor, prosím.
Slyšeli jste? Můžete prosím odejít?
Kdybyste začali odcházet, bylo by to super.
Nic podobnýho jsem neviděl od toho masakru v San Franciscu.
Osm těl, zrovna je identifikujem,
ale všichni evidentně nakupovali ve stejným army shopu.
Jedna přeživší, dr. Martine Bancroftová.
Můžeme ji vyslechnout?
Pokud se probere. Zdá se, že spadla a praštila se do hlavy.
– Ještě něco? – Někdo zavolal Mayday.
Ne dr. Bancroftová.
Ne, byl to muž, nepředstavil se
a smazal záznamy ze všech kamer.
A kvůli svědomí skočil přes palubu?
Stává se to. Jo a třešnička. Všecky ty mrtvý těla...
maj skoro vysátou krev.
Takže co loví v noci a pije lidskou krev?
To se ti bude líbit.
Dnes časně ráno
byla poblíž Long Islandu nalezena nákladní loď bez posádky
s několika mrtvými těly na palubě.
Úřady nyní neposkytují žádné komentáře.
Na lodi prý však byla jedna přeživší.
Od vysoce postaveného úředníka pobřežní hlídky
jsme zjistili, že loď plula pod panamskou vlajkou z mezinárodních vod...
Co se stalo?
Nějaká nehoda.
Jak moc tě to dnes bolí? Od 1 do 10?
Jedenáct.
JEDNOTKA INTENZIVNÍ PÉČE
Promiň mi to.
Uzdravíš se.
Lab 1. Vypnout kamery.
No tak, no tak.
Jako důsledek své procedury cítím nutkavou touhu konzumovat...
krev.
Lidskou krev.
V jistých ohledech
jsem uspěl mnohem víc, než jsem si dokázal představit.
Vůbec poprvé za celý život se cítím...
dobře.
Včera jsem sotva chodil a dnes...
ani nevím, co dokážu.
Nějakou dobu po požití krve jsem neskutečně výkonný.
Jako bych měl tělo olympijského atleta.
Mám zvýšenou sílu a rychlost, jakou lze popsat jen jako...
nadlidskou.
A to všechno z umělé krve.
Stal jsem se něčím... jiným.
Jako bych byl s těmi tvory svázán.
Jiného by rozsápali, ale mě vítají.
Jako bratra.
Disponuji i jistou formou echolokace.
To je netopýří radar, pokud nevíte.
Otázka zní:
Jak to ovládat?
Izoluj to.
Dýchej.
A uvolni to.
Naneštěstí je to však jen dočasný stav.
Stopoval jsem to.
Umělá krev mě udrží stabilního pouze 6 hodin.
A ten interval se zkracuje.
Umělá krev nebude fungovat věčně.
A tak zbývá otázka: co kdyby?
Co kdyby umělá krev přestala fungovat?
Nebo kdybych ji neměl?
Modrou...
ani rudou. Žádnou.
Nakonec mé životní funkce poklesnou a nemoc se vrátí s novou silou.
Budu si muset vybrat.
Pít rudou, nebo zemřít.
Ale to, co se stalo na té lodi, se nesmí opakovat.
Michaeli.
To jsem já. Jsi tady?
Kde jsi?
Michaeli? Michaeli?! Co to děláš?
To jsem já, Milo. Co to děláš?
Chceš pomoct?
Co?
KREV
„Krev.“
Chceš tu krev z mrazáku? Počkej!
Už jdu, už jdu, už jdu.
Michaeli, vydrž.
Na. Tady.
Michaeli...
Ty máš sílu.
Michaeli.
Tys to dokázal. Dokázal. Našels nám lék!
Michaeli.
Co? Co se děje?
Udělal jsem hroznou chybu, Milo.
Chyby děláme všichni. Tím se netrap.
Takovou jsi ještě neudělal.
Michaeli, už dost.
Hele, dej mi to. Potřebuju to. Takhle už nedokážu žít. Prosím.
Nemůžu.
Jak to, že nemůžeš?
Nemůžu.
Já to potřebuju.
Zvoral jsem to, Milo.
Zabil jsem lidi.
To můžeme vymazat.
Ti na té lodi, to byli jen vrahouni, nájemní bouchači.
O to se postarám.
– Ty mě nechápeš. – Ale chápu tě. Prosím.
Odepřel jsem ti někdy něco? Odmítl jsem tě někdy?
– Nedal jsem ti snad... – Já to neovládám!
Co, takže ty budeš žít a já umřu? Tak je to?
Je to kletba.
Věř mi, bratře. Ano?
Teď, prosím, odejdi pryč.
– Není tu bezpečno. – Ne.
Neposílej mě pryč.
– Prosím, Michaeli, ne... – Řekl jsem běž!
Řekl jsem běž!!!
Milo.
Tady je.
Dr. Bancroftová? Agenti Stroud a Rodriguez.
Jak vám je, doktorko?
Jako v nemocnici, když jím hnusný dezert.
Nebudeme tu dlouho.
Plavila jste se na nákladní lodi, kterou našli u Long Islandu.
Doktorko, bylo na ní osm mrtvých těl.
Zjistili jsme, že krev těch mrtvých byla...
Jak jste to chtěl nazvat?
Extrahována. To jsem si našel.
Omlouváme se za explicitní povahu těchto snímků,
ale jste doktorka, takže jistě víte, jak vypadají lidé uvnitř.
Ta bodná zranění tady,
mohou to být stopy tesáků?
Prý jste tam podnikala nějaký velký experiment.
Doufali jsme, že nám to osvětlíte.
Jo, to... Moc hygienicky nevypadá, že?
Marně se snažím vybavit, co se tu noc stalo.
Jistě. Pojďme.
Vy pracujete v laboratoři Horizon, je to tak?
S dr. Michaelem Morbiusem.
Ano.
Děkuji za váš čas, doktorko.
Haló?
Kdo je tam?
Haló?
Ustupte od ní. Ustupte.
Byla tu celou noc?
Zdá se, že jí něco vysálo krev.
– Má pohmožděniny? – Žádné nevidím.
Půjdeme zpátky na pokoj, ano?
Dr. Morbius? Agent Stroud.
Agent Rodriguez. Máte chvilku?
Ano, jak mohu pomoci?
Nejdřív vám chci poděkovat.
Vaše umělá krev mi v Afghánistánu zachránila ruku, pane.
Jsem rád, že vám posloužila.
A musím přiznat, doktore, že vůbec nevypadáte jako v televizi.
Jo, jste úplná korba.
Někdy je mi líp, někdy hůř.
Cvičím pilates.
A jak je vám na lodích?
Jak vidíte...
na vlny nejsem stavěný.
Proč se ptáte?
Celý život hledáte lék na tu svoji chorobu, že?
Zřejmě už jste zkusil skoro všechno.
Šílený experimenty, třeba na lodi?
„Šílený“ není zrovna termín, který bych použil, detektive.
Možná neortodoxní.
Ale pro záchranu života udělám prakticky cokoli.
To určitě chápete.
Něco dalšího, s čím vám mohu pomoci?
Všem jednotkám, laboratoře Horizon,
našli ženské tělo s odsátou krví. Uzavřete oblast.
Rozumím.
Doktore, máme pár dalších otázek.
Jo, půjdete s náma.
Hej, stůj!
Zastavte ho!
Hej!
Nestřílet!
Sežeňte posily a sejdeme se nahoře.
Stačilo.
MANHATTANSKÁ VĚZNICE S OSTRAHOU
Je to horší, než jsem čekal.
Tímhle tempem přestane umělá krev zabírat už za pár dní.
20.13.
Z původních 6 hodin vydržím 4 hodiny a 22 minut.
Tak to mám problém.
Svěcená voda? Vážně?
Co? Nechci nic riskovat.
Je svěcená natřikrát.
Tuhle věcičku jsme našli na tý nákladní lodi...
s těma mrtvolama.
To je přece váš koníček, ne?
Víte, osm mrtvejch žoldáků na lodi nás zas tolik netankuje.
Jsem si skoro jistej, že něco spáchali, a je dobře, že je máme z krku.
Ale sestra Suttonová, svobodná matka se dvěma dcerama...
to je rozdíl.
Ano, já vím.
Jmenovala se Kristen. Pracovali jsme spolu každý den 7 let.
Byla dobrý člověk.
Tak proč jste to udělal?
Nemohu odpovědět.
Co jste si to provedl, doktore?
– Chceme to pochopit. – Kéž bych věděl.
Tak jo.
Paráda. Bylo to moc plodné. Fakt děkujem.
Upustil jsem tašku. Je v ní něco, co nutně potřebuji.
– Tašku s umělou krví. – Jo.
Jo. Bohužel to jsou důkazy.
Omlouvám se.
Začínám být už hladový.
A hladového mě vidět nechcete.
Tady jsme skončili. Jdeme.
Stráž!
Máte tu právníka.
Vypadáš příšerně.
Právník, jo?
Nepamatuju si, že bys kdy dokončil práva.
Taky že ne.
Sedni si. Sedni.
Jestli měl někdo z nás skončit v oranžovým mundúru,
nikdy bych nečekal, že to budeš ty.
Jsem obviněný z vraždy.
A já nevím. Prostě nevím.
Možná mám amnézii?
Hele. Poslouchej mě.
Já tomu nevěřím.
To bys neudělal.
Vždyť všechno, o co ses kdy snažil, bylo pomáhat lidem.
Sem nepatříš ty.
Ale teroristi, překupníci drog a Bůh ví kdo ještě.
Michaeli, musíme tě odsud dostat. Všemi možnými prostředky.
Možná sem naopak patřím.
Když jsem tady, nikdo další nezemře.
Poslouchej mě.
Ty bys tu ženu ani zabít nedokázal.
Hej, Výsosti, čas vypršel.
Michaele. Tohle ti určitě bodne.
Stráž!
Zdravíčko!
Milo.
Milo!
Honem, honem!
Dělejte, tudy!
Jdeme, jdeme!
Otevřte dveře!
Tak běž!
Utíká!
Daily Bugle, prosím.
– Tady, šéfe. – Díky, příteli.
DR. MORBIUS UVĚZNĚN „VRAH UPÍR“?
Pro mě byl vždycky zrůda.
Vážně? Jakto? Vždyť jste ho nepotkal.
Stačí ho vidět. Co byste chtěl víc?
Neměl byste soudit lidi podle vzhledu.
Copak vás máma nevychovala?
Tak například já. Možná vypadám neškodně.
Je to k smíchu?
Milo!
Dostals mě.
Vidíš? Já věděl, že to zvládneš.
Ty sis vzal to sérum, i když jsem tě varoval.
A co mám dělat, lehnout a chcípnout? To mi teda přeješ...
Chtěl jsem tě ochránit!
Ochránit? Před čím ochránit?
Abys nebyl monstrem jako já.
Mně jako monstrum nepřipadáš. Jasný?
Zabil jsem tu sestru. Já jsem ji zabil. Já vím.
Ale víš, jaký je to poprvý.
Vůbec netušíš, co děláš. Nemáš nad tím kontrolu.
Ne.
Milo, musíš přestat.
Ty musíš přestat. Přestat popírat, kdo vlastně jsi.
Je to nuda. Můžeme jít, kam chceme, můžeme dělat cokoli. Tak pojď.
Pojď si to užít.
Tohle nejsi ty.
Já tě znám.
Kde je můj starej brácha?
Jak mi můžeš tohle říct?
Koukni, co se z tebe stalo.
Všechno jsem dokázal díky tobě. Celý život jsem k tobě vzhlížel.
Neopustím tě. A tohohle se nevzdám.
Nepřinutíš mě k tomu. Nedovolím ti, abys mi to vzal!
Uhni, krávo!
Bože.
To je evoluce!
Jsi vědec, Michaeli. A jistojistě to chápeš.
To není evoluce. Tohle je chyba.
Ale já ji napravím. Přijdu na to, jak to zvrátit.
A do té doby nás udrží umělá krev.
Já jsem takhle spokojenej, děkuju mnohokrát.
Hej!
Ruce vzhůru!
– Čelem ke zdi. – Strážníku.
– Pohyb! – Cokoli řeknete.
– Vy. Ani hnout. – Jasňačka!
Zadrželi jsme je.
Jak jsme říkali...
žijme trochu.
– Hej! – Ani hnout!
Celý život jsme měli strach z náhlé smrti.
Proč?
Proč by si to teď pro změnu nemohli zkusit oni, Michaeli?!
Michaeli!
Michaeli.
Nechci se prát, Milo.
Tak teď kosí strážníky v mým městě, jo?
To se nepromíjí.
– Běžte sledovat dr. Bancroftovou. – Jo.
Mira.
Žena v džínách, kam šla?
Jo, jasně.
Skvělý.
DAILY BUGLE HLEDANÝ PRO VRAŽDU
Čau, slečno.
Michaeli?
Neměl bys tu být.
Nezabil jsem sestru Suttonovou, ani policajty,
nikoho z těch lidí.
Já vím.
Milo...
si vzal to sérum.
Je někde venku, a já ho musím zastavit.
Ale potřebuju tvou pomoc.
Kávu?
– Ne, díky. Kofein nepiju. – Ta je bez.
– Nejsem ten druh upíra. – Jen to zkouším.
Neměl jsem tě do toho tahat. Omlouvám se.
Nemusíš.
Jsem tu dobrovolně.
Pak tedy beru omluvu zpět.
Asi jsme oba trochu šílení.
– Jak se cítíš? – Báječně.
Celý život jsem trávil na prahu smrti a teď kypím energií.
A to vše díky umělé krvi.
Jen ji teď musím pít častějc.
Jak často?
Každý 4 hodiny a 22 minut. Původně 6 hodin.
Ztrácí na mě účinnost.
Jenže až ji ztratí úplně...
stanu se Milem.
Ty ne.
Dobrej. Támhle ten stůl.
Lituju, ta neplatí.
Zkuste to znova a jednu si nechte.
Ne, s tím nechci nic mít.
Máme jich ještě dost.
A kruci, je pozdě. Musíme do laborky.
Michaeli? Ten pohled znám.
Máš něco za lubem. Co to je?
Potřebuju pár věcí z laborky. Můžeš mi je obstarat?
Jo, můžu. Ale neodpověděls. Co chystáš?
Bingo. Mám něco za lubem.
– Máš tu krev? – Jo.
Barva na týhle várce je jak pravá.
Eště že jsme přehodili chemikálie.
Musíme jít.
Máte to tady vážně hezký.
Tenhle film miluju.
To je ta scéna, kdy vejde záhadnej chlápek
v mikině s kapucí a všem nakope zadky? Tu žeru.
Kdo sakra jste?
To je teď jedno, ale potřebuju vaši laboratoř.
Odneste si prachy a svý hračky,
ale nechte tady vědátorský věci a ten pytlík čipsů.
Chce mou laborku.
Jo.
– Snažíš se bejt vtipnej? – Ne, určitě ne.
To je jejich práce. Hele, jak mají stejný obojky.
Padej vocaď.
Věděl jsi, že v lidské ruce je 27 kostí?
Dovol mi představit falangy.
Metakarpus...
Kurva! Padáme pryč!
A taky hezkej cvalík malík.
– Co jsi sakra zač, chlape? – Já?
Já. Jsem. Venom.
Už můžeš jít.
Šest až osm týdnů, trochu ibuprofenu,
a zahojíš se.
Čau. Dám si tequilu, prosím. Don Julio 1942.
My se známe?
– My? – Jo.
Ne. To asi ne.
Potkali jsme se. Jsem si jistá.
To bych si pamatoval. Jsi moc hezká.
Znáš to: „Po tequile jsou vzpomínky, po whisky se zapomíná.“
Dobrý.
Pane, dvě tequily, prosím.
Hele, hele!
Ta je zadaná, kámo.
Salute!
Víš co?
Udělám ti laskavost a nechám tě odejít po svejch, jo?
To je od vás milé.
Už jsem myslel, že jste úplnej kokot.
Pane!
Mohu svému příteli a jeho kámošům objednat rundu whisky?
Hej!
Donesu další pití.
Hej.
Na shledanou.
Blbečku.
Viděls, jak je ten týpek velkej? Tomu teda drinky platit nebudu.
Martine.
Milo.
Promiň. Šel jsem dovnitř, snad jsem tě nevylekal.
To nic. Kdybych věděla, že přijde náš největší sponzor,
objednala bych luxusní večeři.
Já už jsem jedl.
Ať už jíš cokoli, rozhodně ti to prospívá.
Je mi skvěle.
Jak ti můžu pomoct?
No, jde mi o Michaela. Mám o něj starost.
Je na světě tak sám.
A myslím, že mě potřebuje.
Myslím, že když ho najdu dřív než policie, můžu mu pomoct.
Netušíš náhodou, kde teď je?
Vždycky jste si byli tak blízcí.
Promiň.
To netuším.
Pro jistotu se tě zeptám ještě jednou.
Nemáš tušení, kde je Michael, že ne, Martine?
Nelhala bych ti, Milo.
Nevím.
A když mě omluvíš, mám tu práci.
Dobrá.
Jestli ho uvidíš, nebo se ozve, řekni mu:
„Jsme hrstka proti davu.“
Tu večeři musíme odložit na jindy, Martine.
Policie!
Čisto!
Pojď, čičí, čičí, čičí.
Martine Bancroftová Doktorka medicíny
Kočka je pryč. A ona je asi pryč s kočkou.
Čas se napapat, ty příšerko.
Au, kruci.
Michaeli?
Hej.
Michaeli.
Omlouvám se.
– Mohla by sis to zalepit? – Jo.
Jaký je to pocit, když si dáš rudou?
Něco ve mně se probudí, něco...
pravěkého.
A to něco...
chce lovit.
A také zabíjet.
To je mi líto.
Ahoj.
Jako nový.
– Dobrá práce, doktorko. – Díky, doktore.
Poslyš, mezi námi...
nechystal jsem se na tebe vrhnout jako Drákula.
Mezi námi, to byl podle mě velký romantik.
Pojď sem. A teď zavři oči.
Dobře...
Pojď blíž.
Víte, že průměrné mužské tělo má skoro 6 litrů krve?
Kolik toho ten doktor naráz vypije?
To nevím.
Kdy jste naposled vypil 36 piv?
Kdy jste vlastně měl naposled pivo?
Pouliční kamera.
Seženu ten záznam.
Nerad bych, abyste se musel hýbat nebo tak.
Takže sledujte.
Počkejte. Přibližte to. A zastavte.
To není doktor.
To ty pijavice dělaj. Množej se.
Dnes byla v Lower East Side nalezena tři mrtvá těla.
Úřady potvrdily nález tří zesnulých mužů u baru,
který často navštěvují obchodníci na burze.
Stejně jako předchozí oběti měli i tito muži zcela vysátou krev.
Tím si pachatel vysloužil přezdívku „Vraždící upír“.
Hlavní podezřelý, renomovaný doktor Michael Morbius, uniká policii.
Do čeho ses to zapletl?
Důvěrný policejní zdroj nám ovšem
sdělil, že podle záznamu z pouličních kamer
by vrahem mohl být i někdo jiný.
Obyvatelé by měli po setmění setrvávat doma,
dokud nebude vrah či vrahové dopadeni.
Milo?
Odhalil jste mé tajemství.
Jen se na mě podívejte.
Jsem vzkříšený. Jsem znovuzrozený.
Bože můj, cos to se sebou provedl?
Co? Vám se to nelíbí?
Co vám vadí, Nicholasi? Má taťka vztek?
To nic. Uklidni se.
Pojďme si připít. Pojďte to se mnou oslavit, prosím.
– Ne. – Jen jeden drink.
Milo, ty mě děsíš. Prosím, jen...
Jen se uklidni.
– Co se děje? – Já... já nemůžu spát.
No, s tím ti pomohu.
Vždycky jsem ti byl víc než přítelem, Milo.
A zůstanu tady s tebou.
Ale už nikdy víc nesáhneš k násilí, rozumíš?
To na mě nezabírá.
Měl jsem to vědět. Vždycky jste byl na jeho straně.
Tak mi popiš svou stranu, Milo.
Michael nechce přijmout, kým se stal, Nicholasi!
– Ale já ho přiměju to přijmout. – Tím, že mu zkazíš reputaci?
Vidíte?! Tak! To je ono!
Skvělý Michael, nezištný Michael, Michael... váš miláček!
Nebuď dětinský, Milo!
Je-li někdo můj oblíbenec, tak ty.
– Zasvětil jsem ti život. – Lháři.
Předtím jste mě litoval.
Jo, předtím jste mě litoval. Teď se vám hnusím.
Hnusí se mi...
to, co jsi udělal. To, čím ses stal.
Ať už jsi čímkoli...
vymklo se ti to.
Za to, co jsme, se nemusíme stydět.
"Jsme hrstkou...
proti davu."
Řekni Michaelovi, že zabiju tolik lidí, kolik chci.
„Zabít ho lze jen probodením srdce kůlem,
vyrobeným ze dřeva Kristova kříže.“
Tomu ty nevěříš.
Ne.
Ale s ohledem na můj poslední týden je už možné všechno.
Co je to?
Tohle je...
protilátka.
Inhibuje ferritin, což způsobí nadměrné střádání železa
a okamžitou hemochromatózu.
Jedovaté pro netopýry, smrtelné pro lidi.
Fajn. Pro koho je ta druhá?
Oba víme, že se můj interval zkracuje.
Už zítra budu nucen pít lidskou krev.
– A to nemůžu a neudělám. – Takže to je tvoje řešení?
Píchnout do sebe jed?
Přivedl jsem upíry na svět.
Je na mně je zase sprovodit.
A teď už prosím jdi. Není tu bezpečno. Ano?
Nicholasi, jsi v pořádku?
Michaeli, potřebuju pomoc.
Navštívil jsem Mila.
Nicholasi?
Nicholasi!
Nicholasi.
Nicholasi?
Michaeli.
Pojďte, musíte hned do nemocnice.
Musíš ho zastavit.
Michaeli.
Zavolej ho.
– Chci, aby tě slyšel. – Ne.
Ano.
Nebudu to opakovat.
Řekni:
– „Michaeli.“ – Mi... Michaeli.
Hodná holka.
Michaeli.
– Michaeli. – Ano.
Michaeli.
Milo.
Ubližuješ mi.
Pšššt. To nic.
Martine?
Podívám se na to, Martine.
– Ukaž. – Je to zlý.
Michaeli, ať to není nadarmo.
Můžu ti pomoct!
Promiň mi to.
Dal sis rudou.
Dobře ty.
Jsme už jen my dva, Michaeli! Nikdo a nic nám nestojí v cestě.
Zbyl jsem ti jen já.
To je ono! Jo.
No tak, Michaeli!
Tak pojď!
Máš přece na víc než tohle!
Není to kletba, je to dar.
Tys to začal, tys to stvořil, stvořils nás oba!
Michaeli. Mě nemůžeš zabít.
Vždyť jsem to já.
Mě nesmíš zabít.
Dals mi mé jméno.
Vzpomínáš?
Vzpomínám si na všechno.
Promiň.
Luciane.
– Nechoďte sem. – Lidi, jděte zpátky!
Snad v týhle díře vařej líp.
Z Manhattanského nápravného zařízení přišla bizarní zpráva.
Muž identifikující se jako Adrian Toomes
se náhle objevil v jinak prázdné cele.
Po dohodnutém soudním jednání bude zřejmě následovat jeho propuštění.
Dík, žes přišel, doktore.
Hodně jsem o tobě četl.
– Poslouchám. – Nevím, jak jsem se sem dostal.
Asi to nějak souvisí se Spider-Manem.
Zatím se to tady snažím pochopit,
ale myslím, že parta lidí jako my by se mohla spolčit. A třeba něco podniknout.
Zajímavé.
Překlad titulků: Michal Stárek