Знам какво си мислите.
Самотен ездач.
Дистопичен свят.
Земя, която е погубена.
Как светът стигна до това разрушение?
Всичко започва преди 500 години.
Кумандра.
Светът бил такъв.
Когато земята ни била цяла и ние сме живели в хармония сред...
дракони.
Вълшебни създания, които носели вода и мир.
Това било рай.
Но след това се появили Друун.
Зло без разсъдък, което се разпростира като огън,
размножавайки се с всеки отнет живот и превръщайки всичко в камък.
Драконите се били за нас с всички сили,
но това не било достатъчно.
Тогава могъщата Сисудату,
последният дракон, съсредоточила магията си в един скъпоценен камък и...
прогонила Друун.
Всеки, който бил превърнат в камък, се върнал към живота.
Освен драконите.
От Сису останал само скъпоценният й камък.
Моментът трябвало да бъде вдъхновяващ
и хората да се обединят заради саможертвата й.
Но вместо това, типично за хората,
те все воювали за последното останало нещо от магията на драконите.
Появили се граници, Кумандра била разделена.
Станали сме врагове и скъпоценният камък трябвало да бъде скрит.
Но не така е разрушен светът.
Това всъщност се случи 500 години по-късно,
когато аз се появих в историята.
РАЯ И ПОСЛЕДНИЯТ ДРАКОН
Май някой се прави на хитър.
Добре, Тук-тук, да им покажем какво е хитрост.
Тук-тук!
Хайде!
Съсредоточи се!
Благодаря ти.
Ей, приятел, това беше чудесно. Дай пет!
Остави на мен.
Я почакай.
Струва ми се прекалено лесно.
Вожд Бенджа.
Знам, че работата ти е да ме спреш,
но няма да успееш.
Не бъркай духа с уменията, младо момиче.
Казвам ти, че кракът ти няма да стъпи около драконския камък.
Дори и с пръстче няма да припариш.
По-добре извади меча. Ще ти потрябва.
Не и днес.
Щип!
Както казах, няма да припариш и с пръстче.
Загуби, Рая.
Дали?
Рая...
Май трябваше да кажа "два крака".
Недей да се обвиняваш прекалено много, вожд Бенджа.
Даде всичко от себе си.
Няма. И за теб съм или "татко", или "Ба".
Справи се добре, капчице. Премина изпитанието.
Еха.
Духът на Сису.
От поколения наред семейството ни се е заклело да пази камъка.
Днес и ти ставаш част от този завет.
Рая, принцеса на Сърце, дъще моя,
сега си пазител на драконския камък.
Някой е развълнуван.
Ами, да!
Всеки, който си мисли, че ще открадне камъка, ще срещне яростта
на най-добрите майстори на меча от всички земи.
Радвам се, че се чувстваш доволна, капчице,
защото трябва да ти кажа нещо важно.
От другите земи в момента идват насам.
Така ли?
Добре.
Добре, можем да се справим. Аз съм готова.
Знам как да ги спрем.
Сериозно? Кажи ми какво знаеш за другите земи.
Първата е Опашка.
Непоносима пустиня с подли войници, които се бият мръсно.
Втората е Нокът.
Плаващ пазар, бързо се правят сделки, а с мечовете са още по-бързи.
Третата е Гръбнак.
Мразовита бамбукова гора,
пазена от изключително големи воини с гигантски брадви.
Четвъртата е Зъб. Най-яростният ни враг.
Земя, защитавана от яростни убийци и още по-яростните им котки.
Добре,
ще ни трябват арбалети, катапулти и...
Горящи катапулти?
А какво ще кажеш за скариди от Опашка,
лимонена трева от Нокът, бамбук от Гръбнак
чили от Зъб и палмова захар от Сърце?
Ще ги тровим ли?
Не, няма да ги тровим, няма и да се бием с тях.
Ще споделим храната си с тях.
-Моля? -Аз ги поканих.
Но те са ни врагове.
Те са ни врагове,
защото смятат, че драконският камък по вълшебен начин ни носи просперитет.
Това е абсурдно. Той не действа така.
Но те смятат, че действа така, както ние смятаме разни неща за тях.
Рая, има причина всяка земя да е наречена на част от дракона.
Някога сме били обединени. Едно хармонично цяло.
Кумандра.
Това е древна история, Ба.
А не трябва да е така.
Ако не престанем и не се научим да си имаме вяра,
собственото ни самоунищожение е въпрос на време.
Това не е светът, в който искам да живееш.
Вярвам, че Кумандра отново може да бъде едно цяло.
Но някой трябва да направи първата крачка.
Повярвай ми.
Атмосферата е малко напрегната, Ба.
Не се тревожи, ще започна с шега.
Моля те, недей.
Шегувам се, шегувам се.
Хора от Опашка, Нокът, Гръбнак и Зъб,
добре дошли в Сърце.
Отдавна сме врагове, но днес е нов ден.
Днес отново можем да бъдем Кумандра.
Хубава реч, вожд Бенджа.
Но защо ни повика тук? Ще ни ограбиш ли?
Защо да ни ограбва? Земята Сърце вече си има всичко.
Лесно е да говориш за Кумандра,
когато имаш най-могъщото оръжие от всички земи.
Камъкът не е оръжие, а свещена реликва.
Кумандра! Кумандра е майтап!
Домъкна ни тук, за да ни разказва приказки.
Това е безсмислено!
Трябва да ви кажа нещо.
Кой е гладен?
Върви, всичко е наред.
Аз съм Намаари, от Зъб.
Здрасти, Намаари. Аз съм Рая.
Това Сису ли е?
Извинявай, луда съм по драконите.
Ей, аз съм тази, която носи колие със Сису.
Ела.
Яла ли си?
Сериозно? Майка ти е казала това?
Странно. Добре, следващ въпрос.
Ръкопашен бой или мечове?
-Само и единствено остриета. -Нали?
Добре, официално или небрежно облекло?
Трябва да си луд, за да носиш постоянно това.
Ориз или яхния?
Не предполагах, че това би те затруднило.
Всъщност за първи път от доста време насам опитвам ориз.
Сериозно?
В Зъб нещата отвън може да изглеждат добре,
но отвътре нещата не са цветущи.
Извинявай. Не исках да го споменавам.
Е, докъде бяхме стигнали?
И на двете ни родителите са сами и хич не ги бива в шегите.
И двете сме момичета воини, които не харесват официални дрехи.
И двете сме луди почитателки на Сису.
Да.
В Зъб има легенда, че тя е още жива.
Сису? Шегуваш се, нали?
Искаш ли да видиш нещо?
Това в теб ли трябва да е?
Не.
Според него,
след като Сису е затрила всичките Друун,
тя е паднала във водата и се е носила по течението.
Според легендата, сега тя спи на края на реката.
Но коя река? Те са стотици.
Не знам.
Но представяш ли си, ако я намерим?
Отново ще има дракон в живота ни.
Положението ще е много по-хубаво.
Да.
Може би наистина Кумандра отново може да съществува.
Заповядай.
Сериозно?
От един луд почитател на дракони за друг.
Хей.
Ела с мен, деп ла. Искам да ти покажа нещо.
Духът на Сису. Усещам го.
Последната частица от магията на драконите.
Разбирам защо Сърце го пази толкова.
Благодаря ти, деп ла. Много ми помогна.
В един друг свят може би бихме могли да сме приятелки,
но трябва да направя това, което е добре за Зъб.
Вожд Вирана, радвам се, че Зъб прие поканата ни.
Няма начин да отмъкнеш камъка на Сису.
Съжалявам. Вече принадлежи на Зъб.
Кракът ви няма да припари до драконския камък.
Какво става?
Какво е това?
От Зъб искат да отмъкнат камъка!
Не! Камъкът трябва да бъде на Гръбнак!
Не и ако първи стигнем до него!
Мечовете ни мислят другояче.
Чуйте ме!
Имаме избор.
Можем да се разединяваме,
а можем и да изградим един по-добър свят.
Не е късно.
Все още вярвам, че Кумандра пак може да бъде едно цяло.
Ба!
Махни се от пътя ми!
Камъкът е на Гръбнак!
Дай ми камъка!
Не... Не...
Друун.
В парчетата все още има магия!
-Вземете ги! -Не!
Ба! Хайде, трябва да вървим!
Водата ги отблъсква.
По-бързо! Към реката!
Ба, изправи се! Хайде!
Моля те, трябва да продължим.
Изправи се!
Ба! Нямаме време!
Изправи се! Ще ти помогна...
Рая, трябва да ме чуеш. Ти си пазителят на драконския камък.
Ба, защо казваш това?
В това все още има светлина. Все още има надежда.
Не! Ще се справим заедно.
Ти си добре.
Рая. Не се отказвай от тях.
Обичам те, капчице.
Ба?
Не!
Ба!
Ба.
ОПАШКА 6 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Моля те, нека това е мястото.
Какво правиш?
Ей, приятел, съсредоточи се.
Гледай напред, Тук-тук.
Добро момче.
Много лесно се разсейваш.
Вече си голям за това нещо, приятел.
Шест години търсене и намираме буквално една развалина.
Това не е лош знак, нали?
Сисудату...
Не знам дали ме чуваш.
Търсих по всяка река, за да те открия,
сега съм на последната.
Малко останаха от нас
и наистина се нуждаем от помощта ти.
Ако мога да бъда искрена,
наистина се нуждая от помощта ти.
Допуснах грешка.
Доверих се на човек, на когото не трябваше,
сега светът тъне в разруха.
Сисудату...
Много искам своя ба обратно.
Моля те.
Добре...
Това е всичко.
Знам, приятел. Не съм забрави...
Божичко... Къде се намирам?
Пенгу? Амба? Прани? Тук ли сте?
О, могъща Сису.
Кой беше това?
Ехо?
Съжалявам. Не те видях.
Не е зле. Само малко да изтупаме прахта. Остави на мен.
Сису?
Ти Сису ли си?
А ти си хора.
Как се казваш?
Рая. Името ми е Рая.
И не си от камък, което значи, че...
Получило се е!
Успяхме!
Чу ли, Пенгу? Получило се е!
Не съм оплескала нещата!
Това храна ли е?
Така бях съсредоточена по спасяването на света, че днес пропуснах закуската.
Днес?
Кой ден мислиш, че е?
Вторник.
Имам предвид...
Какво е това възхитително кулинарно лакомство?
Плодова пастърма. Сама я изсуших.
Поздравления за готвача. Искаш ли да я довършиш, друже?
Сису, има някои неща, за които трябва да те осведомя.
Така ли?
Счупили сте го?
Божичко. Това е зле. Това е зле.
Спала съм 500 години...
Върнали сте Друун
и братята и сестрите ми ги няма.
Защо не са се завърнали?
Не знам.
И сте счупили камъка!
Но голяма част от него е у мен.
По-добре ли трябва да се почувствам от това?
Ако загубиш кученце и ти кажа:
"Голяма част от него е у мен!"
По-добре ли ще се почувстваш?
Не можеш ли да направиш друг?
Не, не мога да "направя друг".
Но ти си дракон.
Ще бъда искрена, ясно?
Не съм най-добрият дракон.
Но ти си спасила света.
Да. Това е вярно.
Участвала ли си в групов проект,
в който има хлапе, което не допринася особено,
но накрая получава същата оценка?
Не бях аз тази, която направи камъка.
Аз просто го предадох.
Сияеш.
Благодаря ти.
Използвам алое и речна кал, за да...
Не, не. Виж!
Това е магията на малката ми сестра Амба. Сияя!
Магията на малката ти сестра?
Да, всеки дракон има уникална магия.
Добре, каква е твоята?
Много добър плувец съм.
Докосна камъка и той те дари със сили.
Знаеш какво значи това, нали?
Вече нямам нужда от фенерче?
Какво? Не!
Все още си свързана с магията на камъка,
значи още можеш да го използваш, за да спасиш света.
Ако успеем да съберем всички парчета...
-Ще го възстановя. -...възстановиш...
...и ще прогоним Друун!
И ще върнеш моя ба?
Ще върна цялата Кумандра.
Принцесо Намаари, земите на Опашка са пълни с Друун.
Дъщерята на Бенджа най-много да се превърне в камък тук.
Търсенето на някакъв безполезен драконски свитък не си струва риска.
Някой друг ще пита ли защо сме тук?
Добре, ето как стоят нещата.
Камъкът се счупи и всеки от вождовете на петте земи взе по едно парче...
Зъб, Сърце, Гръбнак, Нокът и Опашка.
Където се намираме в момента.
Еха. Толкова много въпроси.
Първо, защо съм облечена така?
Не искаме да привличаме внимание.
Определено изборът на шапка е добър.
Мислиш, че вождът на Опашка е тук?
Тези капани не са изникнали от нищото.
Не звучи логично.
Това не би спряло Друун.
Това не е, за да спре Друун, а за да спре хората.
Какво?
Защо ме гледаш така?
Нищо.
Не съм свикнала да виждам дракони.
Впечатляващо, а? Почакай да видиш как плувам по гръб.
Във водата влизам и всички разбивам.
Във водата съм най-добрата.
Щом заплувам бързо пътувам.
Много ме бива да плувам с рима.
Опитвах се да кажа, че... Много ме бива в плуването...
Добър плувец съм в общи линии...
Добре, трябва да продължаваме.
-О, не! -Какво?
Забравихме да вземем подарък за вожда на Опашка.
Моля? Подарък?
Да. Подаръкът значи: "Можеш да ми се довериш, аз мога ли да ти се доверя?"
Здрасти, приятелче.
Този бръмбар има яко дупенце.
Внимавай. Това е Пръц Бум.
Защо се казва...
Ясно. Разбрах. Звучи логично.
Но признай, че дупенцата им са сладки.
Май открихме вожда на Опашка.
Какво се е случило с нея?
Доколкото виждам...
Пазила е камъка и е станала жертва на собствените си капани.
Няма как да не се вдъхновиш на усилията й.
Добре. Дръж се.
Ама трябвало е да скочим!
Извинявай. Вината е моя.
Схванах. Действаме.
Сису...
Недей.
Две парчета са в нас, остават още три.
Промених се! В хора!
Драконите могат да правят така?
Това бе силата на сестра ми Прани.
Виж хорските ми ръце, хорското ми лице.
Виж колко близо е дупето до лицето ми.
Вече не е нужно да ме криеш
и намирането на другите парчета ще е фасулска работа.
Това сега беше лесно, но останалите се пазят
от ужасни бинтури.
Бинтури?
Това не е много мило описание на стар приятел.
Намаари.
Как е, деп ла?
Най-накрая си намерила нови приятели.
А се притеснявах, че ще остарееш с някоя котка,
като мен.
Нещо ми подсказва, че не сте най-добрите приятелки.
Крадем драконски камъни, а? Защо?
Какво да кажа? Бижутата са ми страст.
Трябва да призная, Рая, допреди няколко месеца
мислех, че си превърната в камък.
Но някой открадна свитъка от Зъб.
Затова ли ме преследваш?
Пък аз реших, че съм ти липсвала.
Наистина ли търсиш Сису?
Ти какво, да не си на 12?
Да, наистина търсех Сису.
И познай? Намерих я.
Кажи "здрасти", Сису.
Здрасти.
Радвам се да се запознаем,
харесва ми косата ти, както и тази на котките ти.
Заловете ги.
Бягай!
Не така! На два крака!
Ясно!
Тук-тук! Завърти се!
Скачай!
Кое беше това момиче?
Това е Намаари.
Гадното бинтури, което ми заби нож в гърба и разруши света.
Тези котки наистина са бързи, а?
Кое е общото между Друун и котките?
Нямат души?
Мразят водата.
Дръж се!
Ехо? Има ли някой тук?
Добре дошли в Скаридориум.
Казвам се Буун. Днес аз ще ви обслужвам.
Искате ли да чуете какви са специалитетите ни днес?
Да, моля!
Имаме скариди, имаме супа.
Имаме и супа от скариди.
Капитанът, къде е капитанът?
Нека го потърся.
Какво става, клиенти?
Аз съм капитан Буун,
собственик, главен готвач и счетоводител на Скаридориум.
С какво да ви помогна?
Аз съм Сису и...
Трябва да стигнем до Нокът.
Съжалявам. Скаридориум не е водно такси.
Колко много нефрит!
Половината сега, другата половина като стигнем в Нокът. Имаме ли сделка?
Пазете си супите да не се разлеят.
Днешният специалитет...
тръгва на път.
Капитан Буун?
Това може ли да върви по-бързо?
Не ми казахте, че от Зъб ви преследват!
Това ще ви струва допълнително!
Спокойно, остави на мен.
Какво прави тя?
Какво става?
Приятелката ми е много добра плувкиня.
Чао-чао, бинтури.
Принцесо Намаари, ако са тръгнали след парчетата от камъка,
следващата им спирка е Нокът.
Няма да ги следваме до Нокът.
Връщаме се в Зъб.
Трябва да говоря с вожд Вирана.
Сису? Сису?
Моля те, излез.
Аз съм воден дракон.
Това е вода. Това ми е в кръвта.
Искаш ли да дойдеш?
Някой може да те види.
Капитанчето ли?
Ще ме предизвика на танци ли?
Сису, видях как хора полудяват по един драконски камък.
Представи си какво биха направили, ако видят истински дракон.
Нужна си ни, за да се получат нещата.
Остани човек, докато намерим всички парчета от камъка.
Моля те.
Имаш сериозни проблеми с доверието.
Баща ми сляпо се довери на хората
и в момента е камък.
Ще върнем твоя ба.
Остави това на мен, момиче. Кой е твоят дракон?
Искам да кажа, човек. Защото ще бъда човек, докато...
Да, схвана.
Добре, кой е гладен?
Аз!
Два специалитета. Колко лютиви ги искате?
Лютиво, по-лютиво или динамитът на Буун?
-Давай, човече! -Да, ама не.
Не, не мисля.
Какво правиш?
Не го познаваме. Това може да е отрова.
Защо ще му е да ни трови?
Да, защо да ви тровя?
Първо, за да вземеш нефрита.
Второ, за да ми откраднеш меча.
Трето, за да отвлечеш Тук-тук.
Добри доводи, но ако това е отрова,
ще си отидете щастливи.
Да, благодаря, но си носим хапване.
Това е вкусно.
Между другото, не е отровно.
Но е...
Лютиво е. Лютиво е! Много е лютиво!
Божичко! Вода!
Буун? Капитан Буун? Трябва ни вода на палубата!
Знам, приятел.
През деня
почти забравяш, че са тук,
но през нощта...
Затова никога не напускам корабчето си.
Ти си умно хлапе.
Какво представляват Друун?
Чума. Родена от хорското разединение.
Винаги са били тук.
Очаквайки момент на слабост, за да нападнат.
Те са като обратното на драконите.
Вместо да носят вода и живот,
те са като безмилостен огън, който поглъща всичко по пътя си,
докато накрая останат само камъни и пепел.
Те отнеха семейството ми.
Моето също.
Май пристигнахме.
Накъде поемате след Нокът?
Може и аз да съм натам.
Срещу такса, разбира се.
Разбира се.
НОКЪТ
Еха! Колко хитър начин да защитиш дома си от Друун.
Като го построиш във водата.
Хората в Нокът са гении.
Да. Нокът може и да изглежда добре,
но е средище на джебчии и измамници.
За мой късмет, джобовете ми са празни!
Ето и добрите новини.
Знам къде е камъкът.
Лошите новини?
Пази го прочутия вожд на Нокът,
Данг Хай.
Данг Хай е безмилостен, независимо от вида му.
Схванах.
Ще трябва да сме по-мили.
Да им занесем подарък.
Сису, мисля, че за теб е по-безопасно да останеш тук.
Какво?
Без теб не можем да възстановим камъка.
Но аз искам да помогна.
Знам. И ще помогнеш.
Като останеш в безопасност.
Ще се върна, преди да се усетиш.
Ако срещнеш изгладнели хора, прати ги насам.
Дадено, капитане.
Ето я къщата на Данг Хай.
Без никакви отклонения, докато не вземем драконския камък.
Какво...
Добре.
Ей, бебче, пеленаче,
или както там те наричат.
Късно е. Какво правиш тук?
Къде са родителите ти?
Ей, чие е това...
Какво? Онги?
Пуснете ги!
Сериозно? Бебе измамник?
Имам лошо предчувствие.
Данг Хай не звучи като да е някой, с когото да се говори лесно.
А Рая дори не му взе подарък.
Точно така. Отивам на пазар.
Момент. Нямам пари.
Ти си възрастен човек.
Вземи го на вересия.
Какво е вересия?
Нещо като обещание.
Взимаш го сега и обещаваш, че ще платиш по-късно.
Да платя по-късно?
Чудесна идея.
Благодаря, капитан Буун.
Това ще го взема на вересия.
Данг Хай много ще го хареса!
На вересия, моля.
Харесва ми. Да, взимам го на вересия.
Обичам вересията!
Ей, ти!
Смяташ ли да платиш за нещо?
Да, да. Не, това е на вересия.
Да, ще платя по-късно.
Ще платиш по-късно? Не те познаваме.
Не може така.
-Плащай веднага. -Веднага?
Нямам пари, но само да открия приятелката си Рая,
тя има меч, суха храна,
две парчета от драконски камък.
Не, нямаме! Какво? Кой каза това?
По-добре плащай, бинтури.
Това не е подаяние.
От кого си мислиш, че крадеш?
Оставете я!
Не виждате ли, че е нова в града?
Ела, миличка. Не се бой.
Всичко е наред.
Ей, внимавай!
Чао!
Памперс!
Благодаря.
И така, не е моя работа,
но да използваш бебешкия си чар, за да крадеш от хората,
е адски непочтително.
Добре, къде е семейството ти?
Ясно.
Хей.
Искаш ли да припечелиш нещо по честен начин?
Добре, Данг Хай, подай ми драконския камък.
Аз не съм Данг Хай.
Аз съм Чай, цветарят.
Къде е Данг Хай?
Ей там.
Какво? У кого е неговото парче от камъка?
У най-злия вожд, когото Нокът е виждал.
Бяха пощурели, направо полудели.
Просто исках да занеса подаръци на вожда Данг Хай.
Него ли търсиш, миличка?
Аз знам къде е.
Така ли?
Ще те заведа при него.
Ето, това се опитвах да кажа на приятелката си Рая.
А тя само повтаря: "Не се доверявай на хората."
"Не говори с никого."
"Ям само ужасна храна, която сама съм изсушила."
Ела, миличка,
Данг Хай е извън града,
след портите.
Далече от водата? Еха.
Обича да живее на ръба.
Здравей, Данг Хай.
Аз съм Сису
и дойдох да ти дам...
А сега казвай
къде да открия останалите парчета от драконския камък,
или ще те оставя навън с това нещо.
Решавай.
Но аз ти се доверих.
Огромна грешка.
Говори по-бързо.
Изглежда гладно.
Не. Не, не, не. Не, не, не!
Рая!
Спрете я!
Сису, казах ти да стоиш на корабчето.
Извинявай!
Дръж това.
Мъгла?
Да. Това бе магията на брат ми Джаган.
Добре. Взехме три, остават още две.
Добре, капитан Буун, следваща спирка - Гръбнак...
Благодаря за новите клиенти!
Да, обещах да им купя всичката супа на света, която могат да изядат.
Ще поостанат малко,
тъй като онги имат по девет стомаха.
Леле.
Не мога да повярвам.
Възрастната дама наистина щеше да ме нарани.
Съжалявам, Сису, но светът в момента е такъв.
Не можеш да вярваш на никого.
Това включва ли и бебетата?
-Ами... -Толкова е сладка!
Виж й бузките.
Здрасти, аз съм Сису.
Лицето ми й харесва.
Гледай да не ти открадне зъбите.
Дай да ти помогна.
Това е толкова сладко.
Добре, твърде много сладост...
Твърде много сладост! Твърде много е!
ЗЪБ
Вожд Вирана, мястото ни свършва.
Трябва да се разпрострем до континента.
И как ще се справим с Друун, генерал Атитая?
Без подходящата защита, това ще обрече народа на смърт.
Може и да имам решение на този проблем, майко.
Малката ми сутрешна роса...
Радвам се да те видя у дома.
Открих Рая. Тръгнала е да краде парчетата на камъка.
Какво?
Искам да взема кралската армия и да я спра в Гръбнак.
Ако е поела към Гръбнак,
съмнявам се да е нужно друг да я спира.
По-добра е, отколкото мислиш.
Трябва да я спрем.
Ела с мен.
Огледай се.
Постигнахме всичко това, взимайки правилни, а не емоционални решения.
Ние сме в безопасност.
Каналите ни защитават от онези чудовища.
Не мисля, че е разумно да рискуваш живота си, когато това не се налага.
Чу генерала.
Мястото ни свършва. Трябва да разширим земята си.
Ако имаме всички парчета на камъка, ще успеем да направим това безопасно.
Права си.
Това не е емоционално решение.
Това е единственото решение, за да подсигурим бъдещето на Зъб.
Намаари, наистина ставаш водача, когото възпитах.
Генерал Атитая, подгответе кралската армия за дъщеря ми.
Благодаря ти, майко. Няма да те разочаровам.
Ей! Стига сте яли!
Извинявай, приятел, ще се оправя.
Със скарида ли ме замери?
Това дори не се яде!
-Ей! -Не ме гледайте така...
-Ей, момчета? -...космати топки!
Искате ли да играем на криеница?
Добре. Готови?
Едно.
Две.
Благодаря ти.
Две и половина.
Три.
Напомни ми никога да нямам деца.
Трудно е да си хора.
Да.
Шест.
Седем.
Имате малки глави.
Нямате опашки.
Лъжете, за да получите това, което искате, като вожда на Нокът.
Да, светът тъне в разруха.
Не може да имаш вяра на никого.
Може би тъне в разруха, защото никой няма вяра на никого.
Звучиш точно като моя ба.
Звучи като да е умен човек.
Да, такъв беше.
Наистина исках да му вярвам.
Исках да вярвам, че Кумандра отново може да бъде едно цяло.
Може.
Хиляди хора, превърнати в камъни, биха оспорили това.
Това не значи, че не трябва да опитваш.
Опитах. И знаеш ли какво стана?
Получих шут в гърба от човек, който ми бе дал подарък.
Огледай се.
Светът се изпълни със сираци, защото хората воюваха за един камък.
Знаеш ли защо другите дракони не се завърнаха?
Защото хората не ги заслужават.
Но ти можеш да промениш това.
Не, Сису, писна ми да правя опити.
Кумандра е една приказка.
Единственото нещо, което сега е важно за мен, е да върна своя ба.
Мисля, че сме в Гръбнак.
Сису!
Ей, супата ми!
Не отивай никъде. Веднага се връщам.
ГРЪНАК
Сису! Върни се! Моля те!
Какво правиш?
Ще ти покажа, че грешиш!
Как? Като се оставиш да бъдеш помляна от яростните жители на Гръбнак?
Не.
Като ти докажа, че за да спечелиш нечие доверие,
първо и ти трябва да се довериш.
Почакай, Сису, недей...
Като се замисля, май избързах,
но има ли гладни?
Не? Ще те оставя на мира.
Добре, къде се намираме?
Интересен избор на обзавеждане.
Вие двете трябва да сте напълно изкукуригали,
за да си мислите, че можете да откраднете драконския камък.
Камък?
Кой е казвал нещо за камъни?
Не ни интересуват никакви камъни.
Добре, да, виждам, че това ме кара да изглеждам като лъжкиня.
Мисля, че всъщност заради лъжата изглеждаш като лъжкиня.
Не съм сигурна кое е смешното.
Страхът ви е като гуляй
за душата ми.
Прекрасно е.
Сякаш вкусвам манго.
Обожавам манго.
Разбира се, че обожаваш манго!
Само някой без вкус и обоняние не обожава манго.
Олеле!
Отдавна не бях надниквал в очите на треперещия враг.
Къде отлетя времето?
Мина много време.
Струва ми се самотен.
Не! Не съм самотен.
Аз съм воин на Гръбнак.
Роден и отгледан съм да правя едно нещо.
Де предизвиквам страх и да троша черепите на враговете си!
Това са две неща.
Виж си лицето.
Хей. Какво мислиш да правиш с нас?
Нещо лошо.
Ужасяващо!
Ще са ми нужни две седмици да почистя!
Нямаш представа, нали?
Напротив.
В главата ми се върти един отвратителен план...
Призлява ми само като си помисля.
Само почакайте.
Дотогава, защо не се поразходите?
Яко, а?
Малчуган?
Добре!
Браво, капитан Буун!
-Хората от Зъб са тук! -Моля?
Граждани на Гръбнак, по петите на Рая сме,
беглец от Сърце!
Предайте ни я, или ще дойдем да я вземем сами!
Само ти ли си останал тук?
Хората ми се биха смело срещу Друун,
но загубиха.
Добре.
Но хората на Зъб са тук за мен, не за вас,
ако успея да ги разсея, вие ще можете да се измъкнете.
Ще се изправиш сама срещу цяла армия?
Не, само ще ги забавя.
Знам как да повлияя на Намаари.
След като сте в безопасност, аз се омитам оттук.
Как се казваш?
Кръстили са ме Тонг.
Добре, Тонг, с теб не се познаваме,
но съм сигурна, че знаеш някакъв таен изход,
много важно е приятелите ми да останат в безопасност.
Питам те искрено, ще ни помогнеш ли?
Моля те.
Добре.
Да си напомня
да не умирам.
Запалете ги.
Здравей, Прическа.
Изненадана съм да те видя тук.
С парчетата от камъка идвате с мен.
Мечът ми е на друго мнение.
Да, знаех си, че сама не смееш.
Без бандата ти си гола вода.
Свалете оръжията.
Това няма да трае дълго.
Това нужно ли беше, деп ла?
Не.
Май някой е ходил на уроци.
Защо отмъкваш парчетата от камъка?
Опитвам се да събера цялата колекция.
Не носиш камъка от Зъб, нали?
Не? Няма значение.
Ще намина по-късно да го взема.
Това ще ми хареса.
Да, тя е дракон.
Да вървим.
Хайде!
Със скарида ли ме удари?
Кога мислеше да ни кажеш, че тя е Сису?
На практика знаехте, че се казва Сису.
Сериозно?
Защо сте тук,
божествени водни драконе?
Не е ли очевидно, големецо?
С момичето ми Рая ще оправим света.
Ще върнем хората обратно.
Ще върнете хората обратно?
Искам да помогна.
Съжалявам, не мога да ти позволя да го направиш.
Прекалено опасно е.
Не си единствената, която е загубила семейството си заради Друун.
Моля те.
Нека помогна.
И аз искам да съм част от задругата, която ще види сметката на Друун!
Магията на големия ми брат Пенгу.
Добре, капитан Буун. Към Зъб!
Дадено!
Добре, ето какъв е планът.
Последното парче от камъка е в Зъб,
най-охраняваната от петте земи.
Пази ги изкуствен канал,
който ги разделя от останалия свят.
Единственият начин да стигнем дотам
е по вода.
За наш късмет, ние имаме вълшебен воден дракон.
Палатът ще гъмжи от войници на Зъб.
За да се промъкнем покрай тях, трябва...
Оставете на мен.
Аз ще се погрижа за първата вълна.
Тонг ще се включи след това с гигантската си брадва.
След това са онги и ненормалното бебе измамник,
те ще предадат камъка на могъщата Сисудату.
И тогава, чао-чао, бинтури!
Жесток план, нали?
Не. Това не е жестоко, а жалко.
Съгласна съм.
Ето какъв е моят план.
Проникваме в Зъб,
изправяме се срещу Намаари
и й предлагаме нещо хубаво като подарък...
Хей! Искаш ли да ни помогнеш да спасим света?
Трябва ни само едно парче от камъка.
Да! Очаквах някой да ме попита това!
Заповядай!
Ние сме най-добри приятелки завинаги!
Мисля, че предпочитам плана на Буун.
Какво?
Да!
Какво, защо?
Защото това е Зъб.
Остриетата им са специално направени за забиване в гърба.
Ако не бяха те, това нямаше да се случи.
Те са най-гадните.
Ако сме искрени с нея...
Струва ми се, че и тя като нас иска светът да се оправи.
Не беше там, когато Намаари ме предаде.
Ще се придържаме към моя план.
Какъв е този дъжд?
Ела! Трябва да ти покажа нещо.
Какво ще правим сега?
Не знам.
Къде ме водиш?
СЪРЦЕ
Сису, защо ме доведе тук?
Тук се случи всичко.
Да, знам.
-Бях там. -Не.
Тук се случи всичко преди 500 години.
Искам да се запознаеш с братята и сестрите ми.
Те са наистина могъщи.
Липсват ми.
Не знаех, че са тук.
Виждаш ли изисканата там?
Това е Амба. От нея е сиянието ми.
А това е Прани. Тя си променя облика.
Джаган - мъгла.
И Пенгу.
Той е големият ни брат.
Той носи дъжда.
Ние бяхме последните дракони.
Всички други дракони бяха превърнати в камък.
Давехме се в море от Друун.
Най-големият ми брат, Пенгу, отказа да приеме поражението.
Тук за последно стояхме...
обединени.
Един по един
те обединиха магиите си,
създавайки драконския камък.
Не знам защо избраха мен.
Можеше да бъде всеки един от нас.
Само знам,
че им се доверих,
те също ми се довериха.
И така...
Вярата им в мен
ми вдъхна невъобразима сила.
Същото нещо може да се случи и с Намаари.
Наистина ми се иска да можех да вярвам в това.
Някога мислех, че е възможно да бъдем приятелки.
След всичко това...
Може би е възможно.
Дори да искаше да ни помогне,
как мога да й имам вяра?
Ако това стане, няма просто да върнеш своя ба.
Ще върнеш и мечтата му.
Кумандра.
Дали въобще би ме разпознал?
Толкова неща се промениха.
Разбира се, че ще те разпознае.
Напомняш ми на него.
Така ли? Силен? Красив и с безупречна коса?
Изпълнен с надежда.
Как да подходя към Намаари след всичко, което се случи?
Може да ти се струва невъзможно, но понякога
човек просто трябва да направи първата крачка, дори още да не е готов.
Повярвай ми.
Добре. Ще следваме твоя план.
Какво? Моя план? Ще следвате моя план?
Да.
Добре!
Няма да съжалявате.
Но ще ни трябва много хубав подарък.
Какво обича тя? Котки? Ножове?
Котки с ножове? Ножове с малки котенца по тях?
Имам точния подарък за нея.
И така земята Зъб разцъфнала,
въпреки всички чудовища, които искали да ни унищожат.
Защото сме умни, не се предаваме
и се грижим един за друг.
Майко! Трябва да поговорим.
Принцеса Намаари!
Добре, вървете, сладурчета.
Трябва да говоря с принцесата.
Майко, няма да повярваш какво видях.
Видяла си дракон.
Генерал Атитая ми каза,
че се връщаш без парчетата от камъка.
Това беше Сису.
Тя може да поправи това, което разрушихме.
Тя може да върне всички.
Точно това ме плаши.
Когато всички се върнат, след кого мислиш ще хукнат?
Забравяш.
Другите земи винят нас за случилото се.
Но ние не сме искали никой да бъде наранен.
Да, но ако имаме дракона
и останалите парчета,
ще ни бъде простено.
Бихме могли да спасим света.
Още по-важното е, че хората ни ще останат в безопасност.
Но Рая няма да ни предаде Сису току-така.
Няма да й оставим избор.
Какво ще направиш?
Това вече не е твоя грижа, миличка.
Ти направи достатъчно.
Ако тя откаже да помогне,
тактическото ни предимство
-отива на вятъра. -Знам.
Да. Тя няма причина да ни помага.
Знам!
Тази пастърма е ужасна.
Знам!
Сигурна ли си, че тези четири миниатюрни заплахи ще се справят?
Не знам.
Прекалил си с подправките.
Не. Бамбукът е в повече.
Какво разбираш ти? Вкусовите ти възприятия са като на голямо бебе.
Ти пък се обличаш като голямо бебе.
Дай ми черпака! Аз поемам оттук насетне!
Махни се, исполин! Аз съм професионалистът.
Може ли?
Вкусно е.
Нещо дребно, което ми показа ба.
Той ли те е научил и вкусната пастърма как да я правиш?
Не, на това се научих сама.
Би било приятно пак да хапна с него.
Разбирам те.
Имам една дразнеща сестра, която винаги ми разрошва косата.
Нямам търпение да я видя.
След като спечелим,
очаквам окото ми пак да види
изпълненото с радост селце.
А ти ще се събереш със семейството си, Ной.
Как я нарече?
Ной. Така се казва.
Пише го на яката й.
Никой от вас ли не е забелязал?
А мен смятат за грубиянин.
Какво значи това?
Значи, че започваме.
Сису,
докато не вземем камъка и се уверим, че Намаари е на наша страна,
обещай ми, че ще се криеш.
Виждам, че си получила подаръка ми.
Не съм предполагала, че пак ще го видя.
Ами...
Грижех се добре за него.
Не си единствената, която е луда по дракони.
Последното парче.
Време е да ги съединим.
Сису и парчетата от камъка идват с мен.
-Сису! -Не приближавайте!
Беше глупаво да се доверяваме на човек от Зъб!
Не приближавайте!
Намаари,
не е нужно да става така.
Нямам друг избор.
Ей. Остави на мен.
Знам, че не искаш да нараниш никого.
Какво правиш?
Просто искаш един по-хубав свят.
Както всички нас.
Сису...
Вярвам ти, Намаари.
Не!
Сису!
Не...
Какво става?
Не знам.
Явно с последния дракон си отива и водата.
Вече няма нищо, което да спре Друун.
Нищо.
Рая?
Къде е Рая?
Намаари!
Да приключим това, бинтури.
Рая!
Не ни вижда.
Рая е заслепена от гнева.
Силите на камъка отслабват.
Всички тези хора ще станат храна на Друун, ако не ги изведем.
Хайде! Доверете ми се, всичко ще бъде наред.
Тъп Друун! Разкарай се!
Давай, давай, давай!
Нагоре! Да!
Хайде, хайде! По-бързо!
Към водата! Вървете! Вървете!
Хайде! Хайде!
Не съм искала да става така.
Лъжкиня!
Не ми пука дали ми вярваш.
Сису ми повярва.
Но ти не й повярва.
Затова стигнахме дотук.
Прави каквото искаш.
Но и ти си толкова виновна за смъртта на Сису, колкото и аз.
Тонг, там отзад има още хора.
По-бързо! Времето ни изтича!
Готово!
Вървете! Идвайте с мен!
Добре, Тук, това са последните!
Вървете! След вас сме.
Тук-тук!
Какво чакате? Вървете!
Рая!
Това е тази, която уби Сису!
Рая! Рая!
Магията на камъка почти се изчерпа!
Не се отдръпват!
Навсякъде са!
Не знам защо избраха мен.
Можеше да бъде всеки един от нас.
Само знам, че им се доверих,
те също ми се довериха.
И така...
Дайте ми парчетата си.
Все още можем да го възстановим.
Може да се получи.
Сису я няма, Рая! Магията й я няма!
Не става дума за магията й, а за доверието.
Какво?
Затова се получи. Затова ще успеем.
Като направим единственото нещо, което Сису искаше.
Това, което моят ба искаше.
Най-накрая да спечелим доверието си и да оправим това.
Но трябва да сме заедно.
Моля ви.
След това, което тя направи?
Никога няма да й се доверим!
Тогава нека аз направя първата крачка.
Рая! Не!
Получи се! Получи се!
Тук-тук!
Прани! Амба!
Джаган!
Пенгу!
Да!
Рая.
Сису.
Много съм гладна.
Имам малко пастърма.
Не съм чак толкова гладна.
Сису!
Хубаво е човек пак да диша в славното ти драконово присъствие.
Добре, приемам го като комплимент.
-Мама. -Бебчето ми!
Мамо, виж, това е Буун!
Това е Буун!
Ба?
Капчице?
Ба!
Това наистина ли е тя?
Вожд Бенджа, трябва да се гордеете с дъщеря си.
Дано нямате нищо против, тя доведе едни приятели.
Ба?
Добре дошъл в Кумандра.
Превод на субтитрите: Димитър Златинов