ST. LICCIS VÅRDCENTRAL
Svart, två sockerbitar, Splenda.
Du regerar!
Har du kollat avdelningen?
Som att gå genom ett grönsaksland.
Vänta.
Vännen? Du har legat i koma länge.
Men allt kommer att bli bra.
Lyssna på min röst. Du var med om en hemsk olycka.
- Kom igen. - Det är okej, Sara.
Sex år är en lång tid.
Vi förflyttar dig till vår neurovetenskapliga avdelning.
Vad var det?
Tack.
NÄTVERKSFEL
Det kändes som om jag kände er.
- Usch. - Man klampar inte bara på.
Sist jag pratade med honom...
Hejsan.
Beklagar, men strömavbrottet gjorde att vi bara kan ta kontanter.
Vad är kontanter?
Det finns en bankomat runt hörnet på Peachtree.
Inga problem. Allvarligt.
Vi kilar över till banken och... Inga problem.
Nej. En av er måste stanna.
- Spring! - Åh, nej!
Toppen.
...efter oss.
- Lugn. Jag har högklackat. - Spring.
Glömde du nåt?
- Alltså. Ge mig... - Nix.
Betala, eller köp en ny ful handväska.
Jag kan säga till din chef att du stal den.
Lugna ner er.
Vad är det, Acke och Veronica?
- Lägg dig inte i. - Betala vad ni är skyldiga.
Cody, du behöver inte rädda mig.
Jag räddar inte dig utan dem.
Just det. Jag gör er en tjänst.
För Alia kommer att ge er stryk allihop
innan ni hinner ringa mamma och pappa.
Så ge henne lite kontanter.
Till kassan, och till dig.
Följer du med mig på skoldansen nu?
Jag hade klarat mig själv. Jag behöver inte din hjälp.
Jag gjorde det väl av gammal vana.
Men det var skitcoolt. Vi kunde nog ha fått mer ur dem.
Tur att de inte fick mig avskedad.
Än sen? Du kommer inte att behöva det här länge till.
- Säkert? - Ja. Säkert. Kolla här.
Titta bara.
Gus vän Stevie ska sälja den här snyggingen för bara 1 700 dollar.
Enda sättet att komma till LA är att ha LA-stilen.
Ja, plus 3 200 dollar,
av vilka vi just nu har 2 673 dollar.
Så i bästa fall
åker vi om... kanske tio veckor?
Nån annan hinner säkert få den.
Då får vi vänta på nästa.
- Herregud. - Vi behöver en riktig plan.
Varför vill du alltid vänta?
Jag vill bara att tidpunkten ska vara rätt.
Den blir aldrig rätt.
Men det är en början.
Hallå?
Väldigt bra.
- Krama min hand. - Mamma.
Mamma.
Det är jag.
Alia?
- Vad är det med henne? - Hon verkar inte...
- Hon känner inte igen mig. - Kom. Får jag prata med dig.
Förvirring och minnesförlust är normalt i såna fall.
Men hon kan prata. Det är ett gott tecken.
Det är faktiskt nästan ett mirakel.
Ett mirakel.
När din mamma kom hit för sex år sen,
du ser här att skadan var irreversibel.
Och här ser du att... en del av skadan har läkts.
Menar du att hon kommer att bli bra?
Jag menar, jag har aldrig sett nåt liknande, men...
Var uppriktig. Vad för återhämtning kan vi vänta oss? Hur länge?
Lyssna, Alia. Hjärnan...
...ibland har den förmåga att läka sig själv.
- Ta och ring nu. - Men det kan ta månader innan...
Jag måste ringa.
Okej, Sara. Till vem?
Jag måste ringa.
Vem måste du ringa till?
Vet du numret?
404-555-0169.
Hallå?
Vem försöker du ringa?
- Mamma? - Alia...
Minnet är en komplicerad sak. Vi får ta en dag i taget.
Idag är en bra dag. Vi börjar där. Din mamma är tillbaka.
Ho, ho! God julhanuckawanzakah!
Herregud. Det nya EV3? Tack, mamma!
Jajamän. Bibba-diddle. Tänk att mitt barn är en sån nörd.
Hej. Du fick videorna jag skickade.
- Hej. Ja. - Wow.
De är en hjälp. Tack.
Dags för din utvärdering.
Vi ska göra dig redo. Okej, vännen?
Var ställde jag dina skor?
Du ställde dem under stolen vid fönstret.
Ser du dem?
Talar du spanska?
Jag gör väl det.
Utmärkt, Sara. Jag höjer en nivå.
Grönt.
Arg.
Tjugosju.
Man, kvinna, pojke, flicka.
Det stämmer. Men vilken är deras relation till varandra?
Far, mor...
Jag hade alla rätt på JFK- och Glasgowtesten för komaåterhämtning.
Det är mer än nog för öppenvård.
Sara, din återhämtning är mirakulös.
Vi försöker bara förstå varför,
för fast så mycket kommer tillbaka till dig, finns det... luckor.
Du sa att vara med familjen
tränar kretsarna i hjärnan för långvariga minnen.
Låt mig gå hem med... min dotter.
Då kanske... jag börjar minnas.
Det är inte som ditt gamla hem, men dricksen måste räcka till hyran.
Har du en far?
Ja, det är ju så barn blir till.
Jag vet hur barn kommer till, Alia.
Förlåt.
Jag menar... Jag kände honom aldrig.
Det har alltid varit vi två. Vi trivdes med det.
Jag har gjort dig ledsen.
Ingen fara.
Säkert att du är redo att flytta hem?
Dr Koh försöker bara hjälpa dig.
Hon har gjort allt hon kan.
Jag vill bara att du ska bli bättre. Allvarligt, varför så bråttom?
Jag kan inte vara här längre. Jag ska ta en simtur.
Hon är inte min mamma. Hon är där, men ändå inte.
Ett tag behövde hon nästan undervisas om blommor och bin.
Och ett tag pratade hon spanska.
Pratade hon spanska?
Ja, och dessutom kallade hon mig "Alia".
- Jag... - Hon har aldrig kallat mig det.
Det var alltid nåt smeknamn.
Före olyckan sa hon jämt "Junebug".
Alia, får jag säga en sak?
Hennes minnen är inte svaret.
Inte?
Även om de kom tillbaka idag, skulle ni vara totala främlingar.
Tänk efter.
Är du inte en helt annan person nu än för sex år sen?
Det du känner är inte ett medicinskt problem.
Det är två människor som lär känna varandra igen.
Det hjälper, eller hur? Vattnet.
Efter det du har gått igenom
är det väldigt välgörande för dina styva leder.
Jag tyckte väl att det var du i cafeterian.
Ja, jag hörde din påringning.
Så varför dröjde du så länge?
Jag tittade efter Stone. Det var det första jag gjorde.
Om det funnits nån, hade jag hört av mig.
Hej, mamma.
Dr Koh säger att dina utskrivningspapper blir klara imorgon.
Jag kommer och hämtar dig då.
Alia, det här är Wayne. Han är...
En gammal vän till din mamma.
Från danstruppen?
Nej. Vi växte upp i samma stad.
Chicago? Det hörs inte på uttalet.
Tack, unga dam. Jag jobbade hårt för att få bort accenten.
Snällt av dig att titta förbi. Hur länge är du i stan?
Det beror på jobbet.
Vi kanske kan träffas allihop innan du åker?
Jag vill gärna veta mer om min mamma när hon var i min ålder.
Okej, jag ska ha med mig många pinsamma historier.
Då ses vi kl 09:00.
Skärpt dotter du har.
Kommer hon att bli ett problem?
Inte värre än jag klarar av.
Ganska risigt, men det är bara temporärt.
Så är i alla fall tanken.
Beklagar, det är...
Det är okej.
Men... ska du inte till skolan eller nåt?
Nej, jag har redan tagit examen.
Är du hungrig? Jag har gjort varma smörgåsar med pimiento.
Ditt favoritrecept. Ditt enda recept, faktiskt. Du var inget vidare på mat.
Sätt dig.
- Eller är det jag som är dålig på mat? - Nej, det är bara... så starkt.
- Du menar... kryddstarkt? - Ja. Kryddstarkt.
Förlåt. Du brukade dränka allt i starksås.
- Jag lagar nåt annat. - Behövs inte. Jag är inte hungrig.
Men jag kan behöva en tupplur.
Jag har fixat till sovrummet.
Jag sover på soffan tills vi vet fortsättningen.
VETENSKAPSMÄSSA 1:A PRIS
WAYNE - JAG KLARAR INTE DET HÄR LÄNGE TILL.
JAG MÅSTE BORT HÄRIFRÅN.
LUGN. DET DRÖJER INTE LÄNGE.
U-235 är anrikad en till tre procent...
...och används för atomklyvning.
Den inre processen...
U-235 är anrikat en till tre procent för användning i kärnbränsle
för att moderera klyvningsprocessen.
En långsam neutron bombarderar U-235-atomen och klyver den.
Hon var dansare, ingen jäkla kärnfysiker.
Hon brukade betona det.
Jag var den smarta, hon var den dumma. Det var hennes grej.
Lyssna nu. När hon råkade ut för krocken,
vart skulle hon och vad skulle hon göra?
Hon skulle köpa hämtmat.
Det sa hon i alla fall.
Cody, sluta.
Jag säger bara att föräldrar döljer saker för sina barn.
Som min pappa. "Affärsresa" var kod för
"Jag har en helt annan familj som jag gillar mer."
Sen stack han för gott.
Min mamma är inte sån.
Jag försöker bara skydda dig.
Hur gammal var du när du såg henne sist? Tolv år?
Vad visste du egentligen?
Kanske skulle hon köpa hämtmat när hon blev påkörd.
Eller så var det nåt annat.
Helgalet. Hennes hjärna är ju stekt. Jag måste bara få henne att minnas.
Vad är det där?
En provsmakningsmeny.
Sätt dig,
Jag har gjort på helt fel sätt.
Att försöka tvinga dig att minnas vem du var förut blir för hård press.
Jag känner mig som mrs Danvers. Förlåt.
Mrs Danvers?
Den läskiga hushållerskan i...
Du, istället för att fixera oss vid gamla minnen borde vi skapa nya.
Så att vi lär känna de vi är nu.
Hej. Jag är Alia Jordan.
Arton år gammal, jungfruns tecken, intuitiv och dömande. Ravenclaw.
Jag vill veta hur saker funkar.
Jag gillar trollsländor och program om hem-makeover.
Jättestort fan av Drake.
Sara.
Jag vet inte vad jag gillar.
Så smaka på, bara. Det är de vanliga kostgrupperna.
Här finns spagetti, pizza, jordnötssmör och gelé, pannkakor, kakor, varmkorv.
Tater tots.
- De här är goda. - Det tror jag inte på.
Smaka det här.
Vänta. Du gillade det där.
- Nej. - Ta en bit till.
Okej. Det är väldigt gott.
Det gör allt annat gott. Bacon är oslagbart.
Och det går bra ihop med pannkakor om man vill blanda.
Det här är härligt, men jag måste till min koma-stödgrupp.
Är du med... i en stödgrupp?
Ja.
Jag tänkte att det kunde hjälpa.
Ja. Jättebra.
Okej, jag sätter det här i kylen och gör mig klar för jobbet.
Vi kanske kan bjuda din vän Wayne.
Jag får gratis mat på fiket.
Han ringde. Han måste åka från stan. Jobbet.
Jäklar. Okej.
- Klarar du dig själv? - Ja. Jag har tågtidtabellen.
Tack, Alia. Så snällt av dig att göra det här.
Ingen orsak.
Om vi skulle hälsa på din gamla danstrupp?
Va?
De övar inför en ny show, vi brukade jämt gå och titta.
De släpper säkert in oss.
Och det kan vara bra för oss att gå ut tillsammans.
Eller hur?
Jag har en ledtråd vi måste kolla upp.
Är det här stället?
Ja.
ENDAST BEHÖRIG PERSONAL
Det blir inte lätt.
Det är vad jag har för dig.
VISAS NU RETURN TO A STRANGE LAND
CODY
Hallå!
Du kom.
Tänk att vi skulle komma hit igen.
Går det bra?
Jag är taggad.
Dansarna var fria och förenade samtidigt.
Jag visste inte att kroppar kunde göra så. Min känns som en fälla.
Din kropp kunde göra så. Kanske kan den det igen en dag.
Och du då? Dansar du?
Nej. Du vill inte se mig dansa. Det är hemskt.
Jag är glad att vi kom.
Det var det vackraste jag sett sen jag vaknade.
Vad är det?
Det är nån där inne. Jag hör dem.
- Hur vet du det? - Stå bakom mig, bara.
Nycklarna.
Jösses, Cody. Vad gör du här? Vad tusan hände?
Det skulle du veta om du svarat i telefon. Var har du varit?
Cody, det här är Sara... min mamma.
Det här är Cody.
Hej. Trevligt att äntligen träffas.
Tänker du berätta vad tusan som hände?
Jag ska lämna er i fred.
Du, vi måste lämna stan.
Vadå? Vad har du gjort? Vad har hänt?
Jag försökte bara få ihop pengar till bilen.
Vad har du gjort?
Jag sålde gräs för en killes räkning, ingen stor sak.
Nu är det det. Vem överföll dig?
Jag vet inte. Men de tog allt, och det var mycket.
Jag kan aldrig betala tillbaka. Vi måste sticka.
Den här Jasper, om han inte får sina pengar
vet jag inte vad han gör.
- Det här, då? - Det räcker inte.
Och jag tar inte emot pengar från dig. Vi behöver dem. LA, inga fler vintrar.
Cody, jag kan inte lämna min mamma.
- Du menar Jason Bourne? - Sluta.
Jag är ledsen, men nåt är fel med henne.
Jag har alltid ställt upp för dig.
Jag behöver verkligen ditt stöd nu.
Snälla Cody.
Tänker du verkligen tvinga mig att välja?
För det kan jag inte.
Jag ska göra valet lätt för dig.
Varför tittar du på mig så där?
Ja, jag är minderårig och jag dricker. Sån är jag.
Jag försöker förstå.
Du bryr dig om den där killen,
men du ville inte följa med honom även om jag inte var här.
Lyssnade du?
Du har ingen aning om vad jag har gått igenom.
Cody känner mig. Han förstår mig.
Förlåt att jag tjuvlyssnade.
Det är okej. Fast...
...jag är inte den du tror att jag är. Inte längre.
Jag tror ingenting.
Jag är inte flickan i videofilmerna med alla planer.
Jag ljög när jag sa att jag tagit examen.
Jag hade stipendium till St. Alban.
Bästa skolan i hela delstaten.
Men jag blev relegerad.
Varför?
För jag var ensam och arg,
och det fanns massor med rika ungdomar där att stjäla från.
Och Cody...
...tog skulden på sig.
Jag var den av oss med en framtid, sa han. Men jag fortsatte stjäla.
Knappast vad du väntade dig när du gav upp hela ditt liv
för att din geniala dotter skulle få gå på college.
Du tror att jag inte förstår vad du gått igenom,
och det gör jag väl inte...
Jag vet hur det är att vara ensam.
Jag vet vad ensamhet innebär.
Pratar du om hur det var att ligga i koma?
Eller... var det nåt tidigare?
Nåt du aldrig berättat för mig?
Vi kan säga att...
...innan du kom in i mitt liv var jag en enstöring.
Men bara för att man är ensam ska man inte klamra sig fast vid fel person.
Så du vet att Cody är fel för mig?
Han är fel för dig om han får dig att ge upp dina planer.
Planen är körd. Jag kommer inte att bli nån lysande maskintekniker.
Säg inte det. Du är ju smart, sa du.
Du hittar svaret. Ditt liv är inte ödesbestämt.
Du har själv kontroll.
Inte Cody...
...eller nån annan.
Tack, mamma.
COLLIDERTRON
Det här avsnittet presenteras av Cloudspun.
Cloudspun skapades för ett enda mål:
att ge god nattsömn till ett fantastiskt lågt pris.
A. STONE
T: JAG VET INTE, MEN DE HÅLLER HENNE DJUPT NEDSÖVD.
G1: LUGNT VARENDA NATT. DET HÄNDER ALDRIG NÅT HÄR.
G2: JA. VAD FINNS DET EGENTLIGEN ATT VAKTA HÄR?
G1: "A. STONE", SÄGER DE, MEN JAG VET INTE VAD DET BETYDER.
Okej. Vart ska du?
Wayne?
MATCHANDE TELEFONNUMMER:
WAYNE WILKES 4728 COLLINS AVENUE - ANNISTON, ALABAMA
- Ja? - Bor Wayne Wilkes här?
Söker du Wayne?
Han sa att han var en vän till min mamma. Från Chicago.
Chicago?
Han har bott här i Anniston hela sitt liv.
Är du säker?
Vi växte upp tillsammans. Skolbalens stjärnor, -95.
Jag kände honom utan och innan.
Tills han föll från stegen när han lagade taket.
Han slog i huvudet väldigt hårt.
Han hamnade i koma.
Vänta, låg han i koma?
Ja. De sa att han var hjärndöd, rena grönsaken.
Men jag hälsade på honom varje dag.
Och efter fem månader vaknade han plötsligt oväntat.
Det var ett mirakel. Fast det var en sak.
- Ja? - Han vaknade... annorlunda.
Annorlunda? På vilket sätt?
Han var inte sig själv längre.
Han började tala i sömnen,
nonsens om matematikekvationer, saker han aldrig kunde eller brydde sig om förut.
Han var inte Wayne, helt enkelt.
Min Wayne älskade mig.
Den här Wayne...
Ja?
Mindre än två veckor efter att han vaknat stack han med nån slyna från en bar.
Lexa. Lexi. Nåt ditåt.
Den här kvinnan, Lexa? Lexi? Vet du nåt mer om henne?
Nix. Ingenting.
Självklart letade jag upp Stone direkt.
Alexandra.
Alexandra. Alexandra Stone.
ALEXANDRA STONE
KVINNA FRÅN BAY AREA VAKNAR MIRAKULÖST EFTER TRE ÅR I KOMA
Hittar du nåt?
De ska förflytta henne.
Ikväll.
Okej. Då har vi vår chans.
Dags för dig att göra ditt.
Vad gjorde du på Smittskyddsinstitutet när hon greps?
Samlade information, som vanligt.
Det är över nu. Programmet är avslöjat.
Vi tar henne och sticker. De flyttar henne ikväll.
För snart. Jag har inte full tillgång än. Jag är inte stark nog.
Nej, det är inte problemet. Det är flickan.
Jag fattar. Jag hade ju en fru.
Och jag vet att det vi gör är... komplicerat.
Alla känslor, man kan inte stänga av dem, men...
...man är tvungen.
Var har du varit?
Stödgruppen.
Och sen...
...gick jag till Legacy Mutual.
Här.
Har du tagit en livförsäkring? Varför då?
Det oväntade kan hända, och jag vill att du ska vara trygg...
...ifall nåt skulle hända mig.
Om du bara skulle försvinna, till exempel?
Jag känner till Wayne.
Han lämnade inte stan. Jag såg dig i hans bil.
Alia.
Du har ljugit för mig.
Du vet saker du inte borde veta. Du är som en amatörradio i sömnen.
Vad är det som händer, mamma?
- Berätta. - Lyssna på mig.
Kvinnan du hoppas ska komma tillbaka genom dörren är borta.
Koman förändrade allt. Jag är ledsen, men så är det.
Och hon kommer inte tillbaka. Förstår du?
Jag förstår ingenting.
Jag beklagar verkligen. Men du måste acceptera det och gå vidare.
Gå vidare?
Du är vuxen. Du behöver egentligen inte en mor.
Du har rätt.
Det behöver jag inte.
Jag klarar mig själv. Det har jag gjort länge.
Alia? Vad tusan?
Vi gör det. Vi sticker. Kan vi fortfarande få den där bilen?
Lugna ner dig. Din mamma, då?
Du kunde ju inte lämna henne, sa du.
Du hade rätt. Hon ljög.
Jag var dum som trodde att det kunde bli som förr igen.
Vad har hänt?
Det spelar ingen roll. Jag hade det bättre förut.
Du, jag är ledsen. Det är okej.
Allt kommer att ordna sig.
Vi köper den där bilen. Inga fler vintrar.
Engagera dig inte, har jag sagt.
Inga fiender i närheten.
Objektet är säkrat.
Fortsätt den här vägen till mötesplatsen.
Var uppmärksamma.
Uppfattat.
Vi ingriper när objektet är överfört.
De är på väg. Bra. Nu kör vi.
Fort ut!
Stå still! Händerna över huvudet!
Bara några minuter. Vi är borta härifrån före kl 21:00.
Hur mår du?
De gav mig nåt. Den här kroppen mår inte bra av det.
Sändningen börjar. Nu.
Vi har ett tidsfönster på några minuter, sen är vi fast här.
Så, damerna först.
Vi skulle ju inte engagera oss.
Jag menade människor från den här världen.
Dålig ursäkt.
Vi ses på andra sidan.
Fort. Du överlever inte länge i den här atmosfären.
Hon andas inte.
Du visste hela tiden att det skulle bli så här.
Men den här kroppen levde när jag kom hit.
Nätt och jämnt.
De här höljena var bara tomma skal
som hölls vid liv av folk som inte ville släppa taget.
Det var därför vi valde dem.
Kom. Vi återvänder dit där vi hör hemma.
Nej.
Vad gör du?
De kan bara ta emot oss ett par minuter till.
Jag hindrar dig inte.
Du är inte Sara. Du är ingen mamma.
Flickan kommer på det så småningom. Så sluta låtsas nu och kom hem.
Jag kanske inte vill göra det här längre.
Vi får inte lämna några spår. Det är mot reglerna.
Det var därför de skickade dig.
Jag... stannar.
Vi har inte tid med det här. Vi måste fara.
Nej.
De kommer inte att låta dig vara. Det vet du.
Om du stannar här, hämtar de dig och flickan.
Hälsa dem att det inte kommer att bli lätt!
Sara, tiden rinner ut!
Förbannat.
Du kan kombinationen, sa du.
Det gör jag. Vänta lite.
Vi måste sticka. Kom!
Hallå!
Är hon din flickvän?
Ja. Vem är du?
Jag är killen som din pojkvän är skyldig pengar.
Kom igen nu.
Ta hit den där väskan. Nu!
Låt henne vara.
Vad i helsike?
Du är inte min mamma, eller hur?
Alia...
Mamma, håll ut. Snälla du.
Jag är så ledsen, Alia.
Nej. Snälla du. Lämna mig inte.
Fort. Det finns en defibrillator innanför glaset. Hämta den.
Alia.
Nej.
Okej.
Kom igen.
- Det kommer nog inte att funka. - Nej!
Junebug?
Mamma.
Vad har hänt?
Mamma.
Patriots, Eagles. Patriots, Broncos. Patriots, Seahawks.
Ron och Hermione.
Jaha, det var långt före olyckan.
Döm inte. Jag hade bara hunnit till fjärde boken.
Kan du skriva på det här?
Min ansökan att få gå om sista året i allmän skola.
- Det är inte precis St. Alban, men... - Du.
Du är mer idag än jag kunde ha föreställt mig.
Tack, mamma.
När togs det här?
Vid repetitionen. För några veckor sen.
Vad satte de upp? Och gillade jag det?
Det var Return to a Strange Land. Och du älskade den.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson